ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

17 червня 2021 року                                                                                м.Суми
                                                               Справа №592/17942/19 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/545/21
                                                                                       22-ц/816/599/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.,
сторони:
позивачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
відповідач – ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 – адвоката Смирнової Ольги Леонідівни,
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 лютого 2021 року, ухвалене у складі судді Князєва В.Б. в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 09 лютого 2021 року, 
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 лютого 2021 року про відмову в ухваленні додаткового рішення, постановленої у складі судді Князєва В.Б. в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст якої складено 25 лютого 2021 року, 

ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа: Сумська міська державна нотаріальна контора, про виділ часток із спільної часткової власності, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, визначення порядку користування земельними ділянками та усунення перешкод у користуванні власністю.
Свої вимоги мотивують тим, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 37/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 – 11/100 частини, ОСОБА_3 – 11/100 частини, ОСОБА_4 – 5/100. Підставою набуття права власності на вказане нерухоме майно є рішення Сумського районного суду Сумської області від 08 серпня 2001 року та свідоцтво про право на спадщину від 21 лютого 2017 року.
ОСОБА_5   є співвласником 36/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на підставі рішення Сумського районного суду Сумської області від 08 серпня 2001 року.
Також, у спільному користуванні сторін перебуває земельна ділянка, площею 0,1000 га, за адресою: АДРЕСА_1 , надана їм у власність відповідно до рішення Сумської міської ради № 4688-МР від 27 лютого 2019 року для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер № 5910136600:17:009:0028. 
Відповідно до висновку будівельно-технічного та земельно - технічного дослідження № 1310/32 від 06 листопада 2019 року, ідеальна частка ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у спільному майні становить 64/100, загальною вартістю 273806 грн. Ідеальна частка ОСОБА_5 у спільному майні становить 36/100, загальною вартістю 467892 грн. Частки у спільному майні є сформованими і спір щодо володіння і користування будинком відсутній. 
Зазначають, що ОСОБА_5 користується земельною ділянкою, яка не відповідає належній їй частині у спільному майні і є значно більшою за своїм розміром, що істотно порушує право власності позивачів на належну їм частку у спільному майні в розмірі 64/100 часток. 
Вказують, що ОСОБА_5 без погодження із ними здійснила самовільне будівництво житлового будинку літ. «Д-1», який розташований на невеликій відстані від їх будинку і перекриває їм сонячне світло. 
Крім того, ОСОБА_5 вивісила перед їх вікнами на відстані менш 50 см темні ковдри, які додатково позбавили кімнати денного світла та без їх згоди розмістила на будинку лічильник електричного струму із розводкою на два належні їй будинки, що створює перешкоди в користуванні належним їм будинком і земельною ділянкою. 
Також вважають, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 11.11.1998 року за номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 після смерті її чоловіка ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на приватизовану земельну ділянку, площею 500 кв. м по АДРЕСА_2 є незаконним і повинно бути визнано в судовому порядку недійсним. 
Відповідно до інформації, наданої міськрайонним управлінням у м. Сумах та Сумському районі Держгеокадастру у Сумській області відомості про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 500 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_6 в управлінні відсутні. З огляду на відсутність реєстрації у Держгеокадастрі даних про право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_6 , нотаріусом помилково було зазначено про наявність у складі спадщини приватизованої земельної ділянки. 
Посилаючись на вказані обставини, збільшивши позовні вимоги (т. 1, а. с. 158-165) просять суд виділити їм із спільної часткової власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , у спільну часткову власність із збереженням належних їм часток наступне майно: приміщення житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 23,3 кв.м, які складаються з: житлової кімнати «2-7», площею 8,1 кв.м, житлової кімнати «3-5», площею 15,2 кв.м; приміщення житлової прибудови літ. «А-1-1», загальною площею 23,4 кв.м, які складаються з житлової кімнати «2-2», площею 14,8 кв.м, житлової кімнати «2-3», площею 8,6 кв.м; приміщення житлової прибудови літ «А-2-1», загальною площею 23,8 кв.м, які складаються з приміщень коридор «2-4», площею 7,4 кв.м, житлова кімната «4-1», площею 16,4 кв.м; приміщення прибудови літ. «А-3-1», загальною площею 14,2 кв.м, які складаються з: кухня «2-6», площею 6,0 кв.м, санвузол «2-8», площею 1,8 кв.м, кухня «3-2», площею 6,4 кв.м; приміщення прибудови літ «а-4», загальною площею 5,0 кв.м, яке складається із коридору «2-5», площею 5,0 кв.м; приміщення тамбур літ. «а-6», загальною площею 3,8 кв.м, яке складається з тамбуру «IV», площею 3,8 кв.м; приміщення прибудови літ. «а-8», загальною площею 19,0 кв.м, яке складається з: коридору «4-8», площею 4,7 кв.м, житлової кімнати «4-9», площею 14,3 кв.м; приміщення прибудови літ. «а-9», загальною площею 4,2 кв.м, яке складається з коридору «VI», площею 4,2 кв.м. Господарські споруди: погріб літ. «Г», погріб літ. «п/г», сарай літ. «Б», сарай літ. «О», сарай літ. «С», убиральня літ. «Т», убиральня літ. «У», сарай літ. «Х», навіс літ. «Ч», хвіртка №1. Ідеальна частка належної їм частки у спільному майні становить 64/100, загальною вартістю 273806 грн. 
ОСОБА_5 виділити наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: приміщення житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 23,2 кв.м, які складаються з: кухні «1-3», площею 7,2 кв.м, житлової кімнати «1-4», площею 16,0 кв.м; приміщення житлової прибудови літ. «А-4-1», загальною площею 13,2 кв.м, яке складається з житлової кімнати «1-2», площею 13,2 кв.м; приміщення прибудови літ. «а-2», загальною площею 9,0 кв.м, яке складається з: кухні «1-5», площею 9,0 кв.м; приміщення житлового будинку літ. «Д-1», загальною площею 47,0 кв.м, яке складається з: кухні «1-1», площею 14,5 кв.м, житлової кімнати «1-2», площею 22,2 кв.м, санвузол «1-3», площею 1,1 кв.м, житлова кімната «1-4», площею 9,2 кв.м; приміщення мансарди літ. «м/с», загальною площею 31,7 кв.м, яке складається з: житлова кімната «1-5», площею 26,7 кв.м, кладова «1-6», площею 5,0 кв.м. Господарські споруди: погріб літ. «п/г-1», гараж літ. «Ф», убиральня літ. «Е-1», сарай літ. «Ш», сарай літ. «Щ», літній душ літ. «Ю», огорожа №3, огорожа №2, ворота №4. Ідеальна частка належної ОСОБА_5 частини у спільному майні становить 36/100, загальною вартістю 467892 грн.
Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 листопада 1998 року, видане державним нотаріусом Вольвач А.В. на ім`я ОСОБА_5 за номером ААН № 926681 на приватизовану земельну ділянку, площею 500 кв.м, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 , що належала померлому ОСОБА_6 на підставі розрахунку вартості початкової ціни земельної ділянки.
 Виділити їм у спільну часткову власність із збереженням належних їм часток земельну ділянку, площею 640 кв.м, з урахуванням площі під будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , із загальної площі земельної ділянки 0,1000 га, кадастровий номер 5910136600:17:009:0028 (відображена жовтим кольором в додатку №2 арк. 2 за 2-м варіантом поділу). Частка позивачів у спільному майні становить 64/100.
Виділити ОСОБА_5 земельну ділянку, площею 360 кв.м, з урахуванням площі під будівлями від загальної площі земельної ділянки 0,1000 га, кадастровий номер 59101366006:17:009:0028 (відображена блакитним кольором у додатку №2 за 2-м варіантом). Частка у спільному майні становить 36/100. Межа, яка відокремлює земельні ділянки співвласників показана червоним кольором і проходить по точкам А, Б, В, Г, Д, Е, відрізок межі ділянки А-Б проходить по прямій лінії по наявній огорожі від червоної лінії, розділивши огорожу на частки 2,06 м та 19,38 м (15,6+0,38+3,4); далі відрізок межі Б-В проходить по лінії поділу житлового будинку; відрізок межі ділянки В-Г, проходить по ломаній лінії стіни житлового будинку літ. «А»; далі відрізок межі Г-Д, довжиною 2,43 м; далі, повернув праворуч проходить по прямій лінії відрізок межі Д-Е, довжиною 10,1 м, до суміжної ділянки АДРЕСА_3 .
Визначити порядок користування земельними ділянками в порядку сервітуту земельної ділянки, площею 10,0 кв.м; показана в додатку №2 арк. 1 жовтим кольором з штриховкою червоного кольору, лінійні розміри (2,06; 5,92; 1,55; 4,56; 0,2; 1,33)м, та земельну ділянку, площею 27,0 кв.м; показана в додатку №2 арк.1 блакитним кольором з штриховкою червоного кольору, лінійні розміри (1,0; 9,94; 13,64; 1,77; 15,22; 0,3; 9,8)м.
Припинити право спільної часткової власності між ними та ОСОБА_5 , на будинки літ. «А-1» і літ. «Д-1» за адресою: АДРЕСА_2 , визнавши їх окремими об`єктами нерухомого майна.
Усунути їм перешкоди в користуванні власністю з боку ОСОБА_5 , зобов`язавши її зняти лічильник електроструму із розводкою електричних проводів на два її будинку та зняти дві темні ковдри, які розміщені перед їх вікнами на земельній ділянці, площею 27,0 кв.м, наданій в користування сторін в порядку сервітуту, надати їм дозвіл на облаштування хвіртки між їхньою земельною ділянкою та земельною ділянкою, призначеною для користування на умовах сервітуту, для вільного обслуговування спільним будинком.
Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 01 лютого 2021 року, з урахуванням ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 лютого 2021 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 задовольнив частково.
Виділив ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 із спільної часткової власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , у спільну часткову власність із збереженням належних їм часток наступне майно: приміщення житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 23,3 кв.м, які складаються з житлової кімнати «2-7», площею 8,1 кв.м, житлової кімнати «3-5», площею 15,2 кв.м; приміщення житлової прибудови літ. «А-1-1», загальною площею 23,4 кв.м, які складаються з житлової кімнати «2-2», площею 14,8 кв.м, житлової кімнати «2-3», площею 8,6 кв.м; приміщення житлової прибудови літ «А-2-1», загальною площею 23,8 кв.м, які складаються з приміщень: коридор «2-4», площею 7,4 кв.м, житлова кімната «4-1», площею 16,4 кв.м; приміщення прибудови літ. «А-3-1», загальною площею 14,2 кв.м, які складаються з кухні «2-6», площею 6,0 кв.м, санвузол «2-8», площею 1,8 кв.м, кухня «3-2», площею 6,4 кв.м; приміщення прибудови літ «а-4», загальною площею 5,0 кв.м, яке складається із коридору «2-5», площею 5,0 кв.м; приміщення тамбур літ. «а-6», загальною площею 3,8 кв.м, яке складається з тамбуру «IV», площею 3,8 кв.м; приміщення прибудови літ. «а-8», загальною площею 19,0 кв.м, яке складається з коридору «4-8», площею 4,7 кв.м, житлової кімнати «4-9», площею 14,3 кв.м; приміщення прибудови літ. «а-9», загальною площею 4,2 кв.м, яке складається з коридору «VI», площею 4,2 кв.м. Господарські споруди: погріб літ. «Г», погріб літ. «п/г», сарай літ. «Б», сарай літ. «О», сарай літ. «С», убиральня літ. «Т», убиральня літ. «У», сарай літ. «Х», навіс літ. «Ч», хвіртка №1. Ідеальна частка належної їм частки у спільному майні становить 64/100, загальною вартістю 273806 грн. ОСОБА_5 виділив наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: приміщення житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 23,2 кв.м, які складаються з кухні «1-3», площею 7,2 кв.м, житлової кімнати «1-4», площею 16,0 кв.м; приміщення житлової прибудови літ. «А-4-1», загальною площею 13,2 кв.м, яке складається з житлової кімнати «1-2», площею 13,2 кв.м; приміщення прибудови літ. «а-2», загальною площею 9,0 кв.м, яке складається з кухні «1-5», площею 9,0 кв.м; приміщення житлового будинку літ. «Д-1», загальною площею 47,0 кв.м, яке складається з кухні «1-1», площею 14,5 кв.м, житлової кімнати «1-2», площею 22,2 кв.м, санвузол «1-3», площею 1,1 кв.м, житлова кімната «1-4», площею 9,2 кв.м; приміщення мансарди літ. «м/с», загальною площею 31,7 кв.м, яке складається з житлової кімнати «1-5», площею 26,7 кв.м, кладової «1-6», площею 5,0 кв.м. Господарські споруди: погріб літ. «п/г-1», гараж літ. «Ф», убиральня літ. «Е-1», сарай літ. «Ш», сарай літ. «Щ», літній душ літ. «Ю», огорожа №3, огорожа №2, ворота №4. Ідеальна частка належної ОСОБА_5 частини у спільному майні становить 36/100, загальною вартістю 467892 грн.
Припинив право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Виділив ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у спільну часткову власність із збереженням належних їм часток земельну ділянку, площею 472 кв.м з урахуванням площі під будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , із загальної площі земельної ділянки 0,1000 га, кадастровий номер 5910136600:17:009:0028 (відображена жовтим кольором в додатку №2 арк.2 за 1-им варіантом поділу). Частка позивачів у спільному майні становить 47/100; виділив ОСОБА_5 земельну ділянку площею 528 кв.м з урахуванням площі під будівлями від загальної площі земельної ділянки 0,1000 га, кадастровий номер 59101366006:17:009:0028 (відображена блакитним кольором у додатку №2 за 1-им варіантом). Частка у спільному майні становить 53/100.
Визначив порядок користування земельними ділянками в порядку сервітуту земельної ділянки, площею 10,0 кв.м; показана в додатку №2 арк. 1 жовтим кольором з штриховкою червоного кольору, лінійні розміри (2,06; 5,92; 1,55; 4,56; 0,2; 1,33)м та земельну ділянку, площею 28,0 кв.м; показана в додатку №2 арк.1 блакитним кольором з штриховкою червоного кольору лінійні розміри (1,0; 10,8; 13,64; 1,77; 15,22; 0,3; 10,65)м.
Усунув ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перешкоди в користуванні власністю з боку ОСОБА_5 , зобов`язавши її зняти темні ковдри, які розміщені перед вікнами на земельній ділянці, площею 28,0 кв.м, наданій в користування сторін в порядку сервітуту.
В іншій частині позову - відмовив.
Стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 22053 грн 60 коп. понесених судових витрат, тобто 5513 грн 04 коп. кожному.
Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалою від 25 лютого 2021 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення.
Не погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять змінити рішення суду в частині поділу земельної ділянки та в частині відмови у визнанні недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 1998 року. 
В доводах апеляційної скарги зазначають, що виходячи з візуального обстеження та дослідження документів, нормативних вимог, розташування та контурів земельних ділянок, найбільш прийнятним є ІІ варіант поділу земельної ділянки відповідно до висновку експертів, згідно якого відхилення від часток у спільному майні відсутні, а поділ земельної ділянки відповідно до І варіанту, є значним відступленням від часток, які належні кожній із сторін.
Вказують, що суд безпідставно у рішенні послався на свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки, згідно наданої міськрайонним управлінням у м. Сумах та Сумському районі Держгеокадастру у Сумській області інформації, відсутні відомості про реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку площею 0,05 га (500 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 . Також відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку. Вважають, що дане свідоцтво було видано нотаріусом безпідставно і в ньому помилково зазначено про наявність у складі спадщини приватизованої земельної ділянки.
Від представника ОСОБА_5 – адвоката Смирнової О.Л. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ОСОБА_6 за життя на законних підставах приватизував земельну ділянку площею 500 кв.м і вказану земельну ділянку ОСОБА_5 отримала у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка.
Не погодившись рішенням суду, представник ОСОБА_5 – адвокат Смирнова О.Л. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та провадження у справі в частині виділення позивачам із спільної часткової власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 у спільну часткову власність із збереженням часток житлових приміщень, господарських споруд та виділення позивачам у спільну часткову власність земельну ділянку закрити, у зв`язку з набранням законної сили рішення Сумського районного суду Сумської області від 08 серпня 2001 року. Відмовити в частині позовних вимог щодо визначення сервітуту, усунення перешкод, а також в частині стягнення судових витрат.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 08 січня 2001 року був здійснений реальний поділ спірного домоволодіння за вищевказаною адресою і їй були виділені приміщення, проте позивачі звернулися до суду з позовом про виділ їй саме тих приміщень, якими вона на даний час користується та які були виділенні їй вказаним рішенням. Отже, Ковпаківським районним судом м. Суми повторно розглянуто вимоги, які вже були предметом розгляду. Неправильним є висновок суду про те, що у справі різний склад сторін і не враховано той факт, що ОСОБА_8 помер, і ОСОБА_1 , успадкувала належну йому частку, виділену судом раніше. Також вищевказаним рішенням суду був встановлений порядок користування земельною ділянкою, сторони продовжують користуватися своїми ділянками, тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими і провадження у даній справі підлягає закриттю.
Вказує, що позивачами документально не підтверджені витрати на правничу допомогу, а тому відсутні підстави для їх відшкодування.
Від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаються на те, що судом правильно відмовлено ОСОБА_5 у клопотанні про закриття провадження. Вважають, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 листопада 1998 року, видане на ім`я ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 на приватизовану земельну ділянку, площею 500 кв.м по АДРЕСА_2 є незаконним та підлягає визнанню недійсним, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку. Вказують, що відповідачка користується земельною, яка не відповідає належній їй частині у спільному майні, що істотно порушує право власності позивачів на належну їм частку у спільному майні у розмірі 64/100 часток. Зазначають, що понесені ними витрати на правничу допомогу підтверджуються належними доказами, судом враховано розумний розмір гонорару, складність справи та витрачений час адвокатом, а відповідачкою не надавалось заперечень щодо розміру судових витрат. 
Не погодившись з ухвалою суду про відмову в ухваленні додаткового рішення, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять скасувати ухвалу суду на ухвалити нове судове рішення щодо задоволення позовних вимог про надання їм дозволу на облаштування хвіртки для виходу на земельну ділянку, площею 28,0 кв.м, яка надана їм на умовах сервітуту; зобов`язати відповідачку зняти лічильник електроструму із розводкою електричних проводів на два належні їй будинки зі стіни їх будинку АДРЕСА_1 .
В доводах апеляційної скарги зазначають, що вказані позовні вимоги ними було заявлено при зверненні до суду з позовом, вони були предметом розгляду в судовому засіданні суду першої інстанції, але судом вказані питання не вирішені, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника адвоката Сукач Л.С., представника відповідачки адвоката Смирнової О.Л., які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги позивачів задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга відповідачки підлягає частковому задоволенню. 
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 08 серпня 2001 року визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане другою Сумською держнотконторою 11 червня 1979 року на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 1/2 частину домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_2 .
Визнано право власності на домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_2 , вартістю 27296 грн: за ОСОБА_3 на 2630,40 грн, що складає 0,104 його долі, за ОСОБА_4 на 1320,90 грн, що складає 0,048 його долі; за ОСОБА_8 на 3124,90 грн, що складає 0,114 його долі, за ОСОБА_2 на 3124,90 грн, що складає 0,115 його долі, за ОСОБА_1 на 6966,90 грн, що складає 0,255 його долі, за ОСОБА_5 на 9928 грн, що складає 0,364 ідеальної долі. 
Проведено реальний розподіл домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_2 , і виділено по ньому реально на праві власності по другому варіанту додаткової технічної експертизи: ОСОБА_3 разом з її неповнолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для спільного користування по житловому будинку: приміщення 3-2, площею 6,4 кв.м, та приміщення 3-5, площею 15,2 кв.м; по господарським спорудам: туалет «У» та 1/4 частину хвіртки №1 на загальну суму 4203 грн., що складає 16/100 частини всього домоволодіння і визнано на дану частину право власності за ОСОБА_3 на 11/100 частини домоволодіння, за ОСОБА_4 на 5/100 частини всього домоволодіння; ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 для спільного користування по житловому будинку: приміщення 2-1, площею 15,9 кв.м, приміщення 2-2, площею 14,5 кв.м, приміщення 2-3, площею 3,6 кв.м, приміщення 2-4, площею 7,4 кв.м, приміщення 2-5, площею 5 кв.м, приміщення 3-1, площею 8,9 кв.м, приміщення 3-4, площею 8,1 кв.м; по господарським спорудам: погріб «Г», 3/4 частини хвіртки №1 на загальну суму 13165 грн., що складає 48/100 частини всього домоволодіння і визнано на дану частину право власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_2 по 11/100 частини за кожним, за ОСОБА_1 на 26/100 частини всього домоволодіння; ОСОБА_5 по житловому будинку: приміщення 1-5, площею 9 кв.м, приміщення 1-2, площею 13,2 кв.м, приміщення 1-3, площею 7,3 кв.м, приміщення 1-4, площею 16 кв.м; по господарським будівлям: літню кухню «Д», погріб «п/г», сарай «І», туалет «Є» та паркани №2 і №3 на загальну суму 9928 грн., що складає 36/100 частини всього домоволодіння; відмовлено в частині позову в реальному виділі більшої його частини за його необґрунтованістю. Зобов`язано по 01.11.2001 року провести переобладнання по житловому будинку: ОСОБА_3 : встановити дверні отвори в приміщенні 3-2, влаштувавши окремий вхід в будинок, вартістю 257 грн., та між приміщеннями 3-5 і 3-2 – 208 грн, перенести котел і газплиту із приміщення 3-1 в приміщення 3-2, влаштувавши в ньому кухню – 27 грн, переобладнати опалювальну і газові системи – 89 грн., а всього зробити переобладнання на загальну суму 581 грн; ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 закласти дверні отвори між приміщеннями 3-2 та 3-1, 3-5 та 3-4, вартістю 139 грн., встановити дверний отвір між приміщеннями 3-1 та 2-2-208 грн., встановити віконний отвір в приміщенні 3-1 замість дверного отвору – 197 грн., розібрати тамбур ІV, площею 2,8 кв.м – 26 грн., а всього провести переобладнання на суму 570 грн. 
Встановлено порядок користування земельною ділянкою при даному домоволодінню і виділено в користування по 5 варіанту технічної експертизи: ОСОБА_3 та її неповнолітньому сину ОСОБА_4 : під будівлями – 57 кв.м, під двором загального користування – 12 кв.м, під двором конкретного користування – 26 кв.м, та під городом – 59 кв.м., а всього 154 кв.м; ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 для спільного користування: під будівлями – 102 кв.м, під двором загального користування – 35 кв.м, під двором конкретного користування – 11 кв.м та під городом – 147 кв.м, а всього 295 кв.м; ОСОБА_5 : під будівлями – 127 кв.м, під двором – 135 кв.м та під городом – 271 кв.м, а всього 533 кв.м. На проєкті, земельна ділянка, яка виділяється ОСОБА_3 та її сину ОСОБА_4 , зафарбована в зелений колір, її лінійні розміри показані на плані, земельна ділянка, яка виділяється ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зафарбована в синій колір, її лінійні розміри показані на плані, двір загального користування не зафарбований, земельна ділянка, яка виділяється ОСОБА_5 , зафарбована в червоний колір, її лінійні розмірі показані на плані. 
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 17,24 грн, на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 17,23 грн кожній грошової компенсації за зайво виділену їй частину домоволодіння. 
Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_8 116,94 грн вартості в різниці затрат по переобладнанню та 118,54 грн судових витрат по проведенню експертизи, а всього 235,48 грн, з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 116,93 грн вартості в різниці затрат по переобладнанню та по 118,54 грн вартості по проведенню експертиз, а всього по 235,47 грн (т. 1, а.с.38-44).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23 листопада 2019 року, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 37/100 частин домоволодіння, ОСОБА_4 – 5/100 частин, ОСОБА_2 – 11/100 частин, ОСОБА_3 – 11/100, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 належить на праві приватної власності 36/100 частин вищевказаного домоволодіння (т. 1, а.с.20-23).
Згідно з витягом з рішення Сумської міської ради VII скликання ІIV сесії від 27 лютого 2019 року №4688-МР, надано у власність земельну ділянку громадянам, яка знаходиться у них в користуванні для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради, кадастровий номер 5910136600:17:009:0028, за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 – 37/100 від 0,1000 га; ОСОБА_2 – 11/100 від 0,1000 га; ОСОБА_3 – 11/100 від 0,1000 га; ОСОБА_4 – 5/100 від 0,1000 га; ОСОБА_5 – 36/100 від 0,1000 га (т. 1, а.с.81).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23 листопада 2019 року, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить - 37/100 частин земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 5910136600:17:009:0028, ОСОБА_4 – 5/100 частин, ОСОБА_2 – 11/100 частин, ОСОБА_3 – 11/100 частин, ОСОБА_5 – 36/100 частин (т. 1, а.с.24-27).
Також суд встановив, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів №136 від 17 березня 1994 року згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», ст. ст. 17, 67 ЗК України, ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,05 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , про що зроблений запис у книзі реєстрації за № 7 від 18.09.94 року Сумського міського управління земельних ресурсів (т. 1, а.с.182-184).
Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11 листопада 1998 року, ОСОБА_5 успадкувала 1/2 частину житлового будинку «А-1», дерев.обл.цегл., житлова площа якого 97,4 кв.м, з відповідними надвірними, господарчими та побутовими будівлями: л. кухня «Д» - цегляна, огорожа №1-3 – дощата, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на приватизованій земельній ділянці, площею 500 кв.м, що належав померлому ОСОБА_6 згідно дублікату свідоцтва про право на спадщину від 26 жовтня 1998 року та дублікату договору дарування від 26 жовтня 1998 року (т. 1, а.с.134).
Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11 листопада 1998 року, ОСОБА_5 успадкувала приватизовану земельну ділянку, площею 500 кв.м, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , що належала померлому ОСОБА_6 на підставі розрахунку вартості початкової ціни земельної ділянки, виданого Сумським обласним управлінням земельних ресурсів від 20 жовтня 1998 року за №2294, про що зроблено запис у книзі реєстрації за №7 від 18 вересня 1994 року (т. 1, а.с.135).
23 грудня 2007 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_10 та 24 грудня 2007 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 надано розписки про те, що вони не заперечують щодо збудованої будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , а саме житлового будинку, розміром 10,78 х 5,5, з погрібом і мансардою. Претензій та зауважень з боку будівництва та користування сусідами даної будівлі не мають ( т. 1, а.с.136 – 138).
З будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №1310/32 від 06 листопада 2019 року вбачається, що судовими експертами запропоновано один варіант поділу житлового будинку та господарських будівель відповідно до сформованого порядку користування домоволодінням та АДРЕСА_5 варіанти поділу земельної ділянки: І варіант – по сформованому порядку користування земельною ділянкою, ІІ – варіант згідно часток співвласників у праві власності на будинок, 64/100 та 36/100 відповідно (т.1, а. с. 46-89).
Задовольняючи частково позов  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що запропонований  варіант поділу відповідно до висновкубудівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №1310/32 від 06 листопада 2019 року щодо користування житловим будинком з надвірними спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , є прийнятним з урахуванням сформованого порядку користування житловим будинком з надвірними спорудами та відповідає інтересам сторін. Виділ земельної ділянки відповідно до першого варіанту вказаного висновку дослідження, є найбільш наближеним до ідеальних частин сторін, оскільки ОСОБА_5 було отримано у спадщину приватизовану земельну ділянку площею 500 кв. м, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 50/100 частки від усієї площі землі. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 1998 року на ім`я ОСОБА_5 відсутні. Суд також частково задовольнив позов в частині усунення перешкод в користуванні власністю з боку ОСОБА_5 . 
       Відмовляючи у задоволенні заяви  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що задоволення заяви заявників призведе до зміни судового рішення, що не передбачено чинним законодавством.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо вирішення спору по суті, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа, набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. 
Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 367, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що поділ жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. 
Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями такого будинку.
Відтак визначальним для поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.
Виділ співвласнику його частки в натурі із спільного майна за згодою співвласників фактично призводить до припинення права спільної часткової власності, якщо таких співвласників всього двоє, а якщо їх більше – до припинення цього права між співвласниками, якому виділена в натурі частка у спільному майні та іншими співвласниками, між якими продовжують існувати відносини права спільної часткової власності, але вже щодо зменшеного об`єкта власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
Згідно з ч.ч. 1, 3-4 ст. 88 ЗК України,  володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.
Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
У випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди – за рішенням суду. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. 
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 08 серпня 2001 року встановлено, що померлому чоловіку відповідачки ОСОБА_6 та його сестрі ОСОБА_11 належало по Ѕ частині будинку за адресою: АДРЕСА_2 . 
Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів №136 від 17 березня 1994 року, ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,05 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , про що зроблений запис у книзі реєстрації за № 7 від 18.09.94 року Сумського міського управління земельних ресурсів (а. с. 183 т. 1).                                                                                        Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.                                                                        Згідно із ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.                                                                                                Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК України 1990 року. Проте дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок».                                                                
Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.        Отже, п. 3 Декрету визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчувалося самим рішенням уповноваженого органу про передачу у власність земельної ділянки. Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.                                                         
Таким чином ОСОБА_6 за життя набув право власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується вказаним рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів №136 від 17 березня 1994 року та відповідним записом у земельно-кадастрових документах. Після його смерті ОСОБА_5 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 11 листопада 1998 року набула у власність 1/2 частину житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та приватизовану земельну ділянку, площею 500 кв.м, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку за цією адресою. 
Оскільки ОСОБА_6 за життя набув право власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 в установленому діючим законодавством порядку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про відсутність підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 1998 року на приватизовану земельну ділянку, площею 500 кв.м, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку на ім`я ОСОБА_5 недійсним.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 08 серпня 2001 року у зв`язку зі здійсненими добудовами до частини спірного будинку, що належала померлій ОСОБА_11 , було змінено розмір часток співвласників будинку, в тому числі і ОСОБА_5 , частка якої була визначена в розмірі 36/100. Проте розмір часток у праві власності (користування) на земельну ділянку у зв`язку із здійсненими добудовами не змінився. Вказаним рішенням суду ОСОБА_5 було виділено в користування земельну ділянку площею 533 кв. м, а іншим співвласниками земельні ділянки площею 154 кв. м та 295 кв. м, що складає 449 кв. м.
Колегія суддів не може взяти до уваги посилання позивачів на рішення Сумської міської ради VII скликання ІIV сесії від 27 лютого 2019 року №4688-МР, яким надано у власність позивачів та відповідачці земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5910136600:17:009:0028, за адресою: АДРЕСА_1 , як підставу для виділення їм у власність земельної ділянки площею 640 кв. м, оскільки в ньому визначені частки співвласників відповідно до розміру часток у праві власності на будинок, без врахування рішення виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів №136 від 17 березня 1994 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від11 листопада 1998 року та рішення Сумського районного суду Сумської області від 08 серпня 2001 року про встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, які обґрунтовано враховано судом першої інстанції при поділі спірної ділянки між сторонами. 
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд вірно здійснив поділ спірної земельної ділянки по сформованому порядку користування за 1-им варіантом висновку будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження, за яким виділив позивачам земельну ділянку площею 472 кв. м, а відповідачці 528 кв. м зі встановленням земельного сервітуту позивачам для нормального користування будинком і здійснення догляду за ним (обслуговування, проведення ремонтів і т. і.). 
При цьому суд першої інстанції частково задовольнив вимогу позивачів щодо усунення перешкод в користуванні власністю з боку відповідачки, зобов`язавши останню зняти темні ковдри, які розміщені перед вікнами позивачів. В задоволенні вимог про зобов`язання відповідачку зняти лічильник електроструму із розводкою електричних проводів на надання позивачам дозволу на облаштування хвіртки між їх земельною ділянкою та земельною ділянкою, призначеною для користування на умовах сервітуту, суд першої інстанції відмовив, зазначивши в резолютивній частині рішення про відмову в іншій частині позову. А тому оскаржувана позивачами ухвала суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового рішення відповідає нормам процесуального права. 
Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Позивачами не доведено належними доказами, що знаходження належного відповідачці лічильника електроструму на стіні будинку, перешкоджає їм користуватися належною їм часткою будинку. Надання дозволу судом на облаштування хвіртки між земельними ділянками сторін для користування земельним сервітутом не є способом захисту порушеного права згідно положень ст. 16 ЦК України. Суд не може втручатися у здійснення права власності особи шляхом надання дозволів щодо вчинення яких-небудь дій відносно належного особі майна (речі). Крім того на даний час відсутнє порушене право позивачів на користування земельним сервітутом, яке б підлягало захисту судом.                         Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з доводами представника відповідачки про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині вимог про розподіл будинку та земельної ділянки з огляду на рішення Сумського районного суду Сумської області від 08 серпня 2001 року. Зазначеним рішенням суду спір щодо визначення часток та поділу будинку вирішувався між іншими сторонами. Після ухвалення рішення Сумського районного суду Сумської області від 08 серпня 2001 року склад співвласників будинку та розмір частки ОСОБА_1 змінились. Крім того право позивачів на виділ належних їм часток та поділ будинку між ними та відповідачкою, передбачене ст. ст. 364, 367 ЦК України. Щодо земельної ділянки, то рішенням Сумського районного суду Сумської області від 08 серпня 2001 року було встановлено порядок користування спірною земельною ділянкою, питання щодо її поділу не вирішувалось. 
Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги відповідачки про те, що вимоги позивачів щодо зняття ковдр є необґрунтованими, оскільки вони висять на її вірьовці в її дворі. 
Згідно положень ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. 
Крім того ч. 1 ст. 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
Допитані судом першої інстанції свідки підтвердили ту обставину, що відповідачка повісила темні ковдри навпроти вікон ОСОБА_1 , що перешкоджає доступу денного світла до жилого приміщення останньої, а тому суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для усунення перешкод в користуванні будинком з боку відповідачки. 
Колегія суддів не може погодитись і з доводами апеляційної скарги відповідачки про те, що встановлені судом земельні сервітути площею 10 кв. м та 28,0 кв. м значно порушують її права як власника земельної ділянки. 
Згідно І варіанту поділу земельної ділянки експертом запропоновано вирішити питання встановлення земельного сервітуту для нормального користування будинком і здійснення догляду за ним (обслуговування, проведення ремонтів і т. д.). відповідно до ст. 99 ЗК України п. ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд. 
Отже, встановлені судом земельні сервітути відповідають інтересам сторін у справі та положенням ст. ст. 98-101 ЗК України. 
В той же час є такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо розподілу судом першої інстанції судових витрат. 
Відповідно до ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. 
Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 141 ЦПК України судовий збір, а також інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. 
Як вбачається з матеріалів справи позов в даній справі було подано до суду 27.11.2019 року. В позовній заяві попередній розрахунок судових витрат зазначено: судовий збір - 2738 грн, висновок експертів - 5500 грн, складання позову – 1600 грн; також зазначено, що позивачі мають намір звернутися за професійною правничою допомогою. Перед ухваленням судом першої інстанції рішення в даній справі позивачі надали договір про надання професійної правничої допомоги, який укладено 20.11.2019 року та квитанції про сплату позивачем ОСОБА_1 адвокату Сукач Л.С. 2000 грн за складання позовної заяви; 1500 грн за складання додаткового позову; 8000 грн – за ведення справи в суді (а. с. 3-6 т. 2). В договорі про надання професійної правничої допомоги від 20.11.2019 року зазначено перелік послуг адвоката та їх вартість: складання позову – 2000 грн; відповіді на відзив – 1500 грн; підготовка до судового розгляду справи (вивчення матеріалів справи, законодавства та судової практики) – 1000 грн; участь у підготовчому розгляді справи – 1000 грн; представництво у судовому розгляді справи - 6000 грн. 
Отже, позивачі, на дату подання позовної заяви до суду, вже уклали договір про надання професійної правничої допомоги від 20.11.2019 року в якому було визначено перелік послуг адвоката та їх вартість. Проте в орієнтовному (попередньому) розрахунку суми судових витрат зазначили тільки витрати по складанню позову в сумі 1600 грн. 
Таким чином на підставі положень ч. 4 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн відшкодуванню позивачам не підлягають. Крім того оскільки позивачам відмовлено в задоволенні позовної вимоги про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, у зв`язку з якою адвокатом складалась додаткова позовна заява витрати на професійну правничу допомогу по складанню додаткової позовної заяви також відшкодуванню не підлягають. Отже пропорційно задоволеної частини позовних вимог, з урахуванням часткового задоволення вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю, позивачам підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1600 грн. 
Судом першої інстанції також не враховано, що вимоги щодо поділу земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні власністю задоволено частково, а тому судовий збір за вимогу немайнового характеру – 768,40 грн, за вимогу про поділ земельної ділянки – 1053,10 грн, витрати по оцінці землі – 500 грн та витрати на проведення експертизи щодо визначення варіантів поділу земельної ділянки – 3454 грн, підлягають пропорційному відшкодуванню в сумі відповідно 300 грн; 874,07 грн; 415 грн та 2866,82 грн. Крім того підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору за вимогу про поділ будинку в сумі 2738,06 грн та витрати на проведення експертизи по визначенню варіантів поділу будинку в сумі 2040 грн. Всього разом з витратами на професійну правничу допомогу – 10833,95 грн. Оскільки згідно наданих документів всі перелічені судові витрати сплачувались позивачкою ОСОБА_1 саме на її користь з відповідачки необхідно стягнути судові витрати в сумі 10833,95 грн. 
Таким чином доводи апеляційних скарг сторін не спростовують висновків суду по суті вирішення спору і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення в цій частині. Рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат та з ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь позивачки ОСОБА_1 судові витрати в загальній сумі 10833,95 грн. 
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 в частині оскарження рішення по суті спору в тій частині, в якій воно не оскаржується позивачами, з неї на користь позивача ОСОБА_1 пропорційно підлягають стягненню документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу по складанню відзиву на позов в сумі 700 грн. Щодо витрат на послуги адвоката в сумі 800 грн, то вони відшкодуванню не підлягають, оскільки ні в договорі про надання професійної правничої допомоги від 24.02.2021 року, ні у квитанції про сплату цих коштів, не вказано за які саме послуги адвоката передбачені та сплачені вказані кошти. 
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 381-382 ЦПК України, колегія суддів – 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 – адвоката Смирнової Ольги Леонідівни задовольнити частково.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 лютого 2021 року змінити в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат та стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 10833,95 гривень. 
В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 лютого 2021 року залишити без змін. 
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 лютого 2021 року у даній справі залишити без змін.
Стягнути із  ОСОБА_5  на користь  ОСОБА_1 судові витрати в апеляційній інстанції в сумі 700 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 18 червня 2021 року. 

Головуючий:                                                        Т.А. Левченко

Судді:                                                                        О.Ю. Кононенко

                                                                       О.І. Собина