ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 06 квітня 2021 р.	Справа № 440/4958/19	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання  Лисенко К.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду питання про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від   03.08.2020 у справі  №  440/4958/19
за позовом      ОСОБА_1        
до                 Державної податкової служби України, Полтавської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Полтавській області, Головного управління ДПС у Полтавській області      
третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області   
про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки),
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової служби України, Полтавської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Полтавській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області в якому просив суд визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області від 18 листопада 2019 року №Ф-35874-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на суму 23785,26 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року вказаний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області від 18 листопада 2019 року №Ф-35874-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на суму 23785,26 грн.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.
Відповідач, Головне управління ДПС у Полтавській області, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року у справі № 440/4958/19 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області  залишено без задоволення. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року у справі №440/4958/19  залишено без змін.
На адресу Другого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат, понесених них у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування заяви про ухвалення додаткового судового рішення посилається на те, що ним під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було заявлено клопотання про прийняття рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу адвоката.    
Колегія суддів, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Виходячи з аналізу зазначеної норми, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, серед іншого, у разі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 року питання про судові витрати вирішено не було.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно частини першої та третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто законодавець визначив, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.
Вказаний висновок відповідає висновкам викладеним у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2020 у справі №400/478/19, від 22 квітня 2020 у справі 440/1757/19, від 05.08.2020 року у справі № 640/15803/19.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
З аналізу вищевказаної норми слідує, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати наведені вище критерії, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем подано копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я адвоката Черевична Ю.О.; договір (угода) про надання професійної правової (юридичної, правничої) допомоги від 02.10.2020 р.; звіт адвоката про надання професійної правової (юридичної, правничої) допомоги від 16.10.2020 року за Договором від 02.10.2020 року у справі №440/4958/19.
Згідно договору про надання професійної правової (юридичної, правничої) допомоги від 02.10.2020 р. ОСОБА_1 (далі - Клієнт) звернувся до ОСОБА_2 (далі – Адвокат) з письмовою пропозицією (офертою) укласти цей договір (угоду) про надання професійної правової (юридичної, правничої) допомоги на зазначених нижче умовах.
Відповідно до п. 3 Договору від 02.10.2020 року сторони дійшли згоди про те, що Клієнт Адвокату за надання Клієнту професійної правової (юридичної, правничої) допомоги за цим договором зобов`язується сплатити Адвокату гонорар у розмірі 1500 грн. з розрахунку на кожну 1 годину виконання Адвокатом робіт, обумовлених цим Договором.
За змістом звіту адвоката про надання професійної правової (юридичної, правничої) допомоги від 16.10.2020 року, виконано наступні роботи: 1) ознайомлення з матеріалами інформацією, наданими Клієнтом, в тому числі матеріалів справи №440/4859/19, аналіз матеріалів та інформації отриманої адвокатом, підготовка і надання (усно в порядку консультації) висновку, щодо наявності підстав надання відзиву на апеляційну скаргу з обговоренням доводів – тривалість  01 година 30 хвилин; 2) підготовка (складання тексту) відзиву на апеляційну скаргу – тривалістю 1 година; 3) консультація з метою підготовки до участі у судовому засіданні – тривалістю 30 хвилин.
Відповідачем у своїх додаткових поясненнях від 02.11.2020 року №40620/10/16-31-05-05-08, заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
В своєму клопотанні відповідач зазначає, що не надано доказів щодо оплати вказаних послуг, також посилається на неспівмірність заявлених витрат на правову допомогу з позовними вимогами. Крім того вказує, що позовна заява та апеляційна скарга підписана Ошекою О.А., який має свідоцтва про здійснення адвокатською діяльністю та є адвокатом. 
Колегія суддів не приймає посилання відповідач на ненадання позивачем доказів щодо оплати правничої допомоги, оскільки у відповідності до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Між тим, виходячи з наданих позивачем до суду апеляційної інстанції документів, колегія суддів вважає необґрунтованою суму витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на наступне.
Колегія суддів звертає увагу, що поданий відзив на апеляційну скаргу повторює правову позицію, викладену в позовній заяві, якій суд першої інстанції надав оцінку та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову. Таким чином, ознайомлення з матеріалами та інформацією, наданими Клієнтом, в тому числі матеріалів справи №440/4859/19, аналіз матеріалів та інформації отриманої адвокатом, підготовка і надання (усно в порядку консультації) висновку, щодо наявності підстав надання відзиву на апеляційну скаргу з обговоренням доводів та підготовка (складання тексту) відзиву на апеляційну скаргу є одна виконана за договором робота.
Також колегія судді вважає, що виконання консультації з метою підготовки до участі у судовому засіданні не здійснювалось, оскільки позивач та його представник не приймали участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат на правничу допомогу адвоката (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п.269).
Колегія суддів дійшла висновку, що складання та подання відзиву на апеляційну скаргу не потребувало значних затрат часу та не вимагало значного обсягу юридичної та технічної роботи.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позивачем клопотання, та розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача,  складає – 1500,00 грн.
Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року у справі №440/4958/19 залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 року вказаний адміністративний позов задоволено, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ 43142831, вул. Європейська,4, м. Полтава, 36014) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Мінаєва О.М.	
Судді	   	Кононенко З.О.    Макаренко Я.М.  	

Повний текст додаткової постанови виготовлено 14.04.2021 р.