ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/6887/20                 Головуючий суддя І інстанції Савченко Д. М.
Провадження № 33/818/480/21         Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
02 червня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю  особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Донця А.А. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Донця А.А. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_1 , - 
в с т а н о в и в:
       Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2020 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в ТОВ "Готель Космополіт", місце проживання: АДРЕСА_1 , 
- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Постановою встановлено, що 18.08.2020 року о 19 год. 37 хв. в смт. Пісочин, вул. Полтавське Шосе, 208а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, пожвавлена мова, почервоніння шкіри обличчя, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погодившись з цим рішенням захисник ОСОБА_1 – адвокат Донець А.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2020 року та постановити нову постанову по суті справи із дотриманням норм чинного законодавства та забезпеченням законних прав та інтересів ОСОБА_1 . 
 Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанову вважає незаконною та необгрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального і матеріального права. Зазначає, що під час складання адміністративного матеріалу, працівники поліції провели формальний розгляд справи, не зважаючи на обставини, про які наголошував ОСОБА_1 та склали протокол та додатки до нього з недоліками та без присутності ОСОБА_1 . Крім того не надали можливості отримати кваліфіковану правничу допомогу. Щодо пояснень свідків, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення зазначає, що обставини, зазначені у них, не відповідають подіям, які відбулися за їх участі. Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду зазначає, що поліцейські не пояснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду, ввели його в оману та стверджує, що відмова, яку він надав, не була усвідомлена. Також посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам. Розгляд справи в суді першої інстанції відбувався лише для формального визнання ОСОБА_1 винним.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Донця А.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №351745 від 18 серпня 2020 року (арк. 1); письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (арк. 2,3); направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4); відеозапис процедури оформлення матеріалів адміністративного правопорушення АЛ 3157 (арк. 6).
Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, пожвавлена мова, почервоніння шкіри обличчя, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. 
Ці обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, виходячи зі специфіки дослідження, що, в свою чергу, унеможливлювало проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.
Крім того, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що 18.08.2020 року в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП ОНД «ХОР» в м. Харкові по вул. Шевченко, 26 (а.с.2,3).
З наявного в матеріалах провадження відеозапису вбачається, що під час пропонування працівниками поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння були присутні свідки, що свідчить про те, що вони дійсно перебували на місці зупинки ОСОБА_1 під час спілкування останнього з працівниками поліції, а тому, суд апеляційної інстанції бере їх до уваги при апеляційному перегляді.
Для забезпечення повноти та всебічності судового розгляду судом апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток викликались вищевказані свідки для надання особистих пояснень, а також інспектор поліції Лактіонов І.А., який складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 . 
Проте, в судове засідання суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 та інспектор поліції Лактіонов І.А., який складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не з`явилися. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 не з`явився до поштового відділення для отримання судової повістки (а.с. 131). Згідно зворотного повідомлення ОСОБА_4 отримав судові повістки в судові засіданні призначені на 19.05.2021 р. на 13.00год та на 02.06.2021 року на 10.00 год, однак в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив (а.с. 130, 139). 
Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості примусити свідків з`явитись в судове засідання, а тому відповідно до вимог чинного КУпАП, виконав усі можливі дії для їх виклику в судове засідання.
Разом з цим, у судове засідання з`явився свідок ОСОБА_5 , який  був попередженим про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, пояснив, що влітку 2020 року його зупинили працівники поліції на посту в п. Пісочин та попросили бути свідком пояснивши, що вони зупинили чоловіка і у них є підозра, що він знаходиться у стані наркотичного сп`яніння. Він зайшов у приміщення, там сидів чоловік, якому працівники поліції запропонували проїхати в медичний заклад на огляд, але він відмовився. 
В судовому засіданні свідку  ОСОБА_5 було надано на огляд протокол про адміністративне правопорушення на а.с. 1; письмові пояснення на а.с.3, на яких свідок підтвердив, що відомості які містяться в них відповідають дійсності і там міститься саме його підпис. Зауважень до працівників поліції він не мав і його ніхто не примушував їх підписувати. Пояснив, що в його присутності працівники поліції незаконних дій стосовно ОСОБА_1 не вчиняли.
Дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, вбачається що працівники поліції у приміщенні Пісочинського посту поліції, біля якого був зупинений ОСОБА_1 , дійсно запропонували останньому у присутності двох свідків пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, однак ОСОБА_1 відмовився.
Під час апеляційного перегляду в судовому засіданні захисник Донець А.А. підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 , оскільки в його діях немає складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_1 працівники поліції не повідомили наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
ОСОБА_1 в судовому засіданнні суду апеляційної інстанції підтримав позицію захисника Донця А.А. та пояснив, що з діями працівників поліції він не згоден. Йому працівники поліції запропонували проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки у нього було червоне обличчя, він погодився, однак напротязі години вони нікуди не їхали. Потім йому запропонували працівники поліції відмовитись і його відпустять та він поїде додому, тому він погодився, але не знав, що відмова може призвести до відповідних наслідків. 
Крім того, ОСОБА_1 зазначив, про те, що ним до Управління патрульної поліції в Харківській області були оскаржені дії співробітників патрульної поліції та за наслідками розгляду скарги отримана відповідь про те, що порушень з боку працівників поліції встановлено не було. До суду із позовом в порядку, визначеному КАС України він не звертався, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою державою особою, в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржував. 
Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Поряд з цим, належить врахувати пояснення ОСОБА_1 про те, що він отримав посвідчення водія, внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, а тому, його посилання на те, що він не знав, що відмова може призвести до відповідних наслідків є необґрунтованими та розцінюється судом як спосіб захисту і уникнення відповідальності.
За таких обставин, апеляційний суд вбачає цей випадок не як юридичну необізнаність, а як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
Огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише у закладі охорони здоров`я.
Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 Розділу І цієї інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п.4 Розділу І цієї Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння є:
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці;
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідність.
Проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, в разі підозри у співробітника поліції, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, Інструкцією не передбачено.
       Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, пожвавлена мова, почервоніння шкіри обличчя.
       Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.
       З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 .
       Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
       Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 18.08.2020 року о 19 год. 37 хв. в смт. Пісочин, вул. Полтавське Шосе, 208а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, пожвавлена мова, почервоніння шкіри обличчя, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.
Наявна в матеріалах справи фотокопія договору про надання медичних послуг від 19.08.2020 року, який видано КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» про відсутність наркологічних протипоказань ОСОБА_1 до керування автотранспортом, не свідчить про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не спростовує висновків суду про відмову ОСОБА_1 18.08.2020 року пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Більш того, огляд на стан сп`яніння необхідно пройти не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його проходження, а до КНП ХОР ОСОБА_6 звернувся лише наступного дня та без участі працівника поліції, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. 
Крім того, Інструкцією не передбачено можливості самовільного проходження водіями будь-яких оглядів та отримання сертифікатів.
Твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції склали протокол та додатки до нього без його присутності є суб`єктивними, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення є його власноручні пояснення, що свідчить про те, що матеріали було складено саме в присутності ОСОБА_1 .
Доводи ОСОБА_1 щодо не надання працівниками поліції можливості отримати кваліфіковану правничу допомогу ґрунтуються на його власних міркуваннях, оскільки з відеозапису чітко вбачається, що жодного разу працівники поліції не обмежували його в правах, зокрема, ОСОБА_1 повідомив працівників поліції про те, що він бажає зателефонувати своєму захиснику і працівники поліції цьому не перешкоджали і крім того, він скористався своїм правом на захист, що підтверджується тим, що він дзвонив своєму захиснику і більш того, захисник з`явився до приміщення, де перебував ОСОБА_1 . Ці відомості об`єктивно свідчать про те, що ОСОБА_1 скористався своїм правом на захист, а тому, такі його твердження є необ`єктивними і розцінюються судом, як спосіб захисту. 
Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
       Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
       Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
       Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
       У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
       Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
       Під час апеляційного перегляду апеляційним судом було задоволено клопотання захисника Донець А.А. про допит у якості свідка директора ТОВ «Готель Космополіт» ОСОБА_7 , який  будучи попередженим про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, пояснив, що події 18.08.2020 року він пам`ятає. Він не був очевидцем складення протоколу про адміністративну відповідальність стосовно ОСОБА_1 , який був водієм на підприємстві ТОВ «Готель Космополіт». Близько 14.00 год. ОСОБА_1 відвіз його на службовому автомобілі Хюндай Соната до с. Високий та він його відпустив і в той день до 21.00 год він його не бачив. Зазначив, що водієм на підприємстві ОСОБА_1 працює з 2017 року і він не був помічений ані п`яним, ані у стані будь-якого сп`яніння. Просив залучити до матеріалів справи клопотання про взяття ОСОБА_1 на поруки трудового колективу, він, як директор вважає його сумлінним працівником.
Між тим, дотримуючись вимог ст. 280 КУпАП («Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення»), суд апеляційної інстанції, окрім іншого, повинен при розгляді апеляційної скарги враховувати та розглядати по суті наявні в матеріалах справи клопотання, в тому числі, трудового колективу або громадської організації. Така вимога законодавця чітко передбачена у змісті ст. 280 КУпАП та має імперативний характер, тобто без розгляду цього клопотання судовий розгляд не може вважатися повним та всебічним.
Враховуючи фактичні обставини події, суд апеляційної інстанції вбачає, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння була безпідставною, спрямованою на умисне ухилення від відповідальності, що вказує на відсутність підстав для застосування норм ст. 21 КУпАП.
Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст. 8 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.
А відповідно до вимог ч.1 ст. 21 КУпАП, яка є чинною на момент апеляційного розгляду справи стосовно ОСОБА_1 , особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи та особи, яка вчинила правопорушення, передбачені частинами другою - четвертою статті 126 та статтею 130, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.
Таким чином законодавець чітко визначив, що особи, які визнані винними у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого, у тому числі, ст. 130 КУпАП, не можуть бути звільнені від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів справи, стосовно них, до трудового колективу для вирішення питання застосування заходів громадського впливу.
ОСОБА_1 визнаний винним саме за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ю1 ст. 130 КУпАП, а тому, у суду апеляційної інстанції немає процесуальної можливості звільнити його від адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст. 21 КУпАП.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд апеляційної інстанції бере до уваги і ту обставину, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення не на службовому автомобілі, а на автомобілі, який він використовує у власних потребах і цей транспортний засіб належить саме йому. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає, а подане директором ТОВ «Готель Космополіт» Антиповим О.Вклопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 21 КУпАП та передачі матеріалів по адміністративній справі на розгляд трудового колективу задоволенню не підлягає.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання директора ТОВ «Готель Космополіт» ОСОБА_7 щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 21 КУпАП та передачі матеріалів по адміністративній справі на розгляд трудового колективу для застосування заходів громадського впливу – відмовити. 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Донця А.А. - залишити без задоволення, а постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                С.К. Шабельніков