ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" квітня 2021 р.                                                                 Справа №914/2350/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії
головуючого судді  -  О.Л. Мирутенко 
суддів                        -  М.Б. Желік
                                  - О.С. Скрипчук
секретаря судового засідання: К. Кострик 

Розглянувши апеляційну скаргу ПАТ “Львівський електроламповий завод “Іскра”
на рішення Господарського суду Львівської області від 24.09.2020
у справі № 914/2350/18
за позовом:  ОСОБА_1 
до: ПАТ “Львівський електроламповий завод “Іскра”
про: стягнення 177652,23 грн. 
у межах провадження у справі №914/2350/18
за заявою: ТзОВ “Львівський завод РЕМА”
до: ПАТ “Львівський електроламповий завод “Іскра”
про: банкрутство

за участю представників:
від позивача – Кротов В.Є. – представник.
від відповідача – Камінська С.М. – представник (довіреність №02/112 від 04.01.21)

ВСТАНОВИВ :

           Рішенням Господарського суду Львівської області від 24.09.2020, суддя Морозюк А.Я., позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства “Львівський електроламповий завод “Іскра” на користь ОСОБА_1 42 385 грн 69 коп - заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів і зборів, при виплаті), 121669 грн 08 коп. - середнього заробітку за весь час затримки розрахунку (з утриманням із цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів і зборів, при виплаті), та 1825 грн 04 коп. - судового збору. В задоволенні позову в частині стягнення нарахованої але не виплаченої в рахунок фонду заробітної плати страхової виплати в розмірі 13 597 грн. 46 коп. - відмовлено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства  “Львівський електроламповий завод “Іскра” в дохід Державного бюджету України  635 грн 78 коп.  судового збору.
           З даним рішенням не погодилося ПАТ “Львівський електроламповий завод “Іскра” і оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно винесене при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вважає, що судом порушено норми ст. 117 Кодексу законів про працю України. Апелянт наголосив, що відсутня його вина у невчасному розрахунку з позивачем, оскільки було накладено арешти на його рахунки.
           ОСОБА_1  подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
         Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2020 судову справу №914/2350/18 було розподілено головуючому судді Мирутенку О.Л. та іншим суддям, а саме: Желік М.Б. та Скрипчук О.С.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 апеляційну скаргу ПАТ “Львівський електроламповий завод “Іскра” на рішення Господарського суду Львівської області від 24.09.2020  у справі №914/2350/18 було залишено без руху. Надано строк ПАТ “Львівський електроламповий завод “Іскра” до 12 листопада 2020 року для усунення вказаних судом недоліків при поданні апеляційної скарги.
          Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ “Львівський електроламповий завод “Іскра” на рішення Господарського суду Львівської області від 24.09.2020  у справі №914/2350/18.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 було призначено справу до розгляду на 25.01.2021.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 відкладено розгляд справи на 01.03.2021. 
26.02.2021 на адресу апеляційного суду від апелянта надійшли додаткові письмові пояснення в яких він просив відмовити позивачу у стягненні 115735,18 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку.
У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Скрипчук О.С. розгляд справи 01.03.2021 не відбувся.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.03.2021 було призначено справу до розгляду на 15.03.2021.
10.03.2021 на адресу апеляційного суду від позивача по справі надійшли заперечення на додаткові письмові пояснення апелянта. 
У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Мирутенка О.Л. розгляд справи 15.03.2021 не відбувся.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 було призначено справу до розгляду на 26.04.2021.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, заслухавши представників сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення Господарського суду Львівської області від 24.09.2020 у справі №914/2350/18 – скасувати в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, враховуючи наступне.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Львівської області, у межах провадження у справі №914/2350/18 про банкрутство  Приватного акціонерного товариства  “Львівський електроламповий завод “Іскра”, з позовом до відповідача: Приватного акціонерного товариства  “Львівський електроламповий завод “Іскра” про стягнення 124183 грн 80 коп., з яких: 44  902 грн 67 коп. заборгованості по заробітній платі з урахуванням вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку,  65 683 грн 67 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 13597 грн 46 коп. нарахованої але не виплаченої в рахунок фонду заробітної плати страхової виплати.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.01.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження в межах провадження у справі №914/2350/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства “Львівський електроламповий завод “Іскра”, та відкрито провадження у справі; підготовче засідання призначено на 18.02.2020 р.; витребувано у Приватного акціонерного товариства  “Львівський електроламповий завод “Іскра” письмове повідомлення (довідку) про нараховану та не виплачену ОСОБА_1 заробітну плату,  суми нарахованих та не виплачених вихідної допомоги, компенсації за невикористану щорічну відпустку та невиплаченої страхової виплати;  встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення.
13.02.2020 від відповідача на адресу суду першої інстанції надійшов відзив №112/1566юр від 11.02.2020 на позовну заяву, до якого додано копію наказу №ІВКз00384(розпорядження) про припинення трудового договору (контракту),  копію розрахунку при звільненні №ІВКз00284 від 15.07.2019 за період з 01.07.2018 по 30.06.2019 , копію розрахунку при звільненні №ІВКз00284 від 15.07.2019 за період з 01.05.2019 по 30.06.2019, копію розрахунку середнього заробітку, відомість виплати нарахувань за період квітень 2019 - січень 2020.
Підготовче засідання 18.02.2020 не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Морозюка А.Я. Ухвалою Господарського суду Львівської області від  24.02.2020, у зв`язку із виходом на роботу судді Морозюка А.Я, підготовче засідання призначено на 12.03.2020.
05.03.2020 від позивача на адресу суду надійшла відповідь  від 01.03.2020 на відзив відповідача на позовну заяву та уточнення розрахунку (з додатками).
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.03.2020 позовну заяву   ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства  “Львівський електроламповий завод “Іскра” про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку та страхової  виплати на суму 124 183 грн.80 коп.  залишено  без руху.  Встановлено ОСОБА_1 строк у 5 календарних днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме надати докази сплати судового збору в сумі  2102 грн 00 коп.
Ухвалою суду першої інстанції від 26.03.2020 (після усунення позивачем недоліків на виконання ухвали суду від 12.03.2020 про залишення позовної заяви без руху) розгляд справи продовжено, дату підготовчого засідання ухвалено визначити  після  закінчення карантинних заходів. 
Ухвалою суду від 23.06.2020 підготовче засідання призначено на 25.08.2020.
25.08.2020 від позивача на адресу суду першої інстанції  надійшла заява про уточнення позовних вимог від 19.08.2020, в якій позивач зазначив, що 11.06.2020  відповідачем проведено часткове погашення заборгованості в розмірі 1000,00 грн., таким чином заборгованість відповідача з невиплаченої заробітної плати з урахуванням вихідної допомоги  та компенсації за невикористану відпустку складає 42385,69 грн. Окрім цього позивачем здійснено перерахунок суми середнього заробітку за період з 16.07.2019 по дату подання заяви про уточнення 19.08.2020, яка складає 121  669,08 грн. Таким чином загальна сума заборгованості станом на 19.08.2020 в сумі складає 177 652,23 грн., з яких: 42385,69 грн заборгованість з невиплаченої заробітної плати з урахуванням вихідної допомоги  та компенсації за невикористану відпустку, 121 669,08 грн. середній заробіток та 13  597, 46 грн. страхова виплата.
Ухвалою суду першої інстанції від 25.08.2020 заяву позивача про уточнення позовних вимог від 19.08.2020 було прийнято до розгляду; закрито  підготовче  провадження  та  призначено  справу  до  судового розгляду  по  суті  в судовому засіданні на 24.09.2020.
В обґрунтування позовних вимог позивач  вказав на те, що у період з 04.12.2000 по 15.07.2019 знаходився у трудових відносинах з  ПрАТ “Львівський електроламповий завод “Іскра”  та  15.07.2019 був звільнений з роботи   згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату працівників. На момент звільнення у відповідача перед позивачем залишалась непогашена  заборгованість по заробітній платі з урахуванням вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку за період березень-липень 2019, однак при звільнені жодних розрахунків здійснено не було. В подальшому відповідач заборгованість по заробітній платі частково погасив, однак ще  залишилась наоплаченою заборгованість по зарплаті в розмірі 42385,69 грн (згідно заяви про уточнення позовних вимог від 19.08.2020). Також у зв`язку з тим, що відповідач не здійснив повний розрахунок з позивачем при звільненні, позивач у відповідності до ст. 117 КЗпП України просив стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме  за період з 16.07.2019 по 19.08.2020 в розмірі 121669,08 грн. (згідно заяви про уточнення позовних вимог від 19.08.2020) та 13  597,46 грн. страхової виплати.
Господарським судом Львівської  області ухвалою від 03.01.2019 відкрито провадження у справі  №914/2350/18  про  банкрутство відповідача - ПрАТ “Львівський електроламповий завод “Іскра”. На даний час справа №914/2350/18 перебуває на стадії  розпорядження майном.
Згідно із ч.1 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.   Згідно із ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом. 
Відтак, позов   ОСОБА_1  підлягає розгляду Господарським судом Львівської області в межах  провадження у справі № 914/2350/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства  “Львівський електроламповий завод “Іскра”.
Як було вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами,  позивач - ОСОБА_1 з 04.12.2000 р. знаходився у трудових відносинах із відповідачем - ПрАТ  “Львівський електроламповий завод “Іскра”, про що свідчать відповідні записи у трудовій книжці позивача.
Наказом №ІВКз00384 (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 11.07.2019 ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора-начальника цеху з виробництва склотрубки  та ізоляційного скла,  в порядку п. 1 ст. 40  Кодексу Законів про працю України, у зв`язку із скороченням штату працівників.
Як зазначено у позовній заяві, на момент звільнення з роботи у відповідача перед позивачем існувала  заборгованість по заробітній платі за період з травня  2019 по липень  2019  з врахуванням вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку, а також по страховій виплаті. У позовній заяві позивач звернув увагу на те, що  02.12.2019 цінним листом звертався  з заявою на ім`я арбітражного керуючого та керівника ПрАТ “Іскра” про надання письмового повідомлення про нараховані та невиплачені суми заробітної плати та страхової виплати, проте  відповідач відповіді не надав, у зв`язку з чим позивач просив суд витребувати такі дані у відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно наданих відповідачем розрахунків при звільненні №ІВКз00284 від 15.07.2019, ОСОБА_1 нараховано компенсацію відпустки в розмірі  12  359,97  грн. та вихідну  допомогу в розмірі 18  393,87 грн. Також згідно здійсненого відповідачем розрахунку середнього заробітку за травень, червень 2019, розмір середньоденної заробітної плати позивача визначено в розмірі 440,83 грн, та середній заробіток за період з 16.07.2019 по 01.01.2020 визначено  в розмірі 52 017,94 грн. Також  відповідач надав копію Відомості виплати нарахувань, період: квітень 2019 – січень 2020, в якій відображено, що   ОСОБА_1 у період  з  24.05.2019 по  21.01.2020 було здійснено ряд виплат, а також  що нарахованими і не виплаченими залишились ще  43  385,69 грн.  
Позивач з визначеним відповідачем розміром середньоденної заробітної плати – 440,83  грн. та  заборгованістю по зарплаті на суму 43 385,69 грн. погодився, про що ним зазначено у  відповіді від 01.03.2020  на відзив відповідача на позовну заяву  (надійшла до суду 05.03.2020 за вхідним №11379/20).
11.06.2020 відповідачем проведено на користь позивача черговий платіж на загальну суму 1000,00 грн. (про що свідчить надана позивачем банківська виписка про зарахування заробітної плати), у зв`язку з чим позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог від 19.08.2020 (прийнята ухвалою суду від 25.08.2020 до розгляду), в якій позивач зазначає про проведену відповідачем 11.06.2020 оплату та просить стягнути з відповідача заборгованість з невиплаченої заробітної плати з урахуванням вихідної допомоги та компенсації за не використану відпустку в розмірі 42385,69 грн.
Відповідно до ст.1 Закону України “Про оплату праці”, ст. 94 Кодексу законів про працю України  заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно з ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. 
Статтею 116 Кодексу законів про працю України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. 
Матеріалами справи підтверджується, що на день звільнення позивача 15.07.2019 року та на даний час існує  заборгованість по виплаті заробітної плати, яка з врахуванням проведених відповідачем оплат в процесі розгляду справи, складає 42 385,69 грн., відповідач доказів погашення вказаної суми станом на дату судового засідання суду не надав, відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості з невиплаченої заробітної плати з урахуванням вихідної допомоги та компенсації за не використану відпустку в розмірі 42  385,69 грн. визнані судом першої інстанції обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно із ст.  117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 №13 “Про практику застосування судами законодавства про оплату праці” роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення  заробітної плати у  зв`язку  із  затримкою  розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від  підприємства, установи,  організації  суми  в день звільнення,  коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня  після  пред`явлення  ним роботодавцеві  вимог  про розрахунок,  суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній  заробіток  за  весь  період затримки розрахунку,  а при непроведенні його до розгляду справи - по  день  постановлення  рішення,  якщо  роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.  Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу , а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником  вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої  статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно правової позиції Верховного суду України в справі за №6-76 цс 14 (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02.07.2014 року), передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Порушення процедури про банкрутство роботодавця не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов`язку сплатити зазначені кошти.
Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що  у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому, враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.
Пунктами 5, 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати визначено, що  нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування   виплат,   що   обчислюються   із   середньої заробітної плати за останні два місяці роботи,  провадяться шляхом множення  середньоденного  (годинного)  заробітку на число робочих днів/годин,  а у  випадках,  передбачених  чинним  законодавством, календарних днів,  які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна  (годинна)  заробітна  плата  визначається  діленням заробітної  плати  за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі  (календарні)  дні  на  число  відпрацьованих  робочих днів (годин),  а  у  випадках, передбачених чинним законодавством, - на число  календарних  днів за цей період. У  разі   коли  середня  місячна  заробітна  плата  визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування  виплат  і допомоги,   вона   обчислюється   шляхом  множення  середньоденної заробітної плати,  розрахованої  згідно  з  абзацом  першим  цього пункту,  на  середньомісячне  число  робочих днів у розрахунковому періоді.  Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного  числа  робочих  днів за останні два календарні місяці згідно з  графіком  роботи  підприємства,  установи,  організації, встановленим   з   дотриманням  вимог  законодавства. 
Відповідачем у розрахунку середнього заробітку визначено середньоденну заробітну плату позивача  в розмірі 440,83 грн. У заяві  про уточнення позовних вимог від 19.08.2020 позивачем  враховано визначений відповідачем розмір середньоденної заробітної плати (440,83 грн.) та визначено, що середній  заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільнені за період з 16.07.2020 р. по 19.08.2020 р. (в якому 276 робочих днів)  складає 121  669,08 грн. 
Господарський суд Львівської області задовольнив вказані позовні вимоги повністю. Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.
Сума середнього заробітку позивача на день подання позовної заяви 03.01.2020 склала: 440,83 грн/1 відпр. день х149 роб днів=65683,67 грн.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені  є спеціальним заходом відповідальності роботодавця. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду доходить до висновку, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.
В даному випадку тривалий час розгляду справи судом першої інстанції став підставою для збільшення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку. Вини відповідача в цьому немає. Розмір недоплаченої суми позивачу складає 42 385 грн. 69 коп. - заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку.
З огляду на зазначені обставини апеляційний суд приходить до висновку про можливість зменшити розмір стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені до суми, заявленої на день подання позовної заяви 13.01.2020.
Щодо вимоги позивача про стягнення  з відповідача 13 597 грн.46 коп. страхової виплати, то відмовляючи у її задоволенні суд зазначає наступне. 
Вказана вимога обґрунтована тим, що позивачу на підставі укладеного між ПрАТ “Львівський електроламповий завод “ІСКРА” та страховою компанією АТ “Життя та пенсія” договору  про страхування працівників підприємства за програмою накопичувального страхування життя, в рахунок фонду оплати праці було нараховано проте не виплачено 16088,99 грн. страховки, з якої з позивача утриманий податок в сумі 2491,53 грн.,  відповідно до виплати належить - 13 597,46 грн.
Суд першої інстанції вірно відзначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на наявність у відповідача заборгованості перед позивачем по страховим внескам. З  Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків по ОСОБА_1 (за період з 1 кварталу 2014 р. по 4 квартал 2014 р.), на яку посилається позивач, слідує що  сума страхових виплат в розмірі 16 088,99 грн. (з якої перераховано 2491, 53 грн. податку) безпосередньо стосується АТ “Життя та Пенсія”. Така відомість жодним чином не підтверджує, що у ПрАТ “Львівський електроламповий завод “ІСКРА” існує заборгованість перед позивачем по страховим внескам. При цьому дана Відомість містить попередження, що викладена в ній  Інформація потребує уточнення у податкових агентів (джерел доходів).
З огляду на наведене, враховуючи що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б підтверджували, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість по  страхових виплатах, відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 13 597,46 грн. страхової виплати суд відмовляє.
Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України,    обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Також, слід зазначити, що як роз`яснено абзацом 5 п.6  Постанови Верховного суду України №13 від 24.12.1999р. “Про практику застосування судами законодавства про оплату праці”,  задовольняючи вимоги про оплату  праці,  суд  має  навести  в рішенні  розрахунки,  з  яких  він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння  і  сплата  прибуткового податку з громадян  є  відповідно обов`язком  роботодавця  та працівника, суд  визначає  зазначену суму без утримання  цього податку й   інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. 
Згідно з п. 3 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, усі виплати включаються   в   розрахунок   середньої заробітної плати у тому розмірі,  в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування  на  податки,  стягнення  аліментів тощо, за винятком відрахувань       із   заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. 
Згідно правової позиції Верховного суду у справі за № 359/10023/16-ц  (постанова Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.07.2018 року), суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховується без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.
За таких обставин справи колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 42 385 грн. 69 коп. - заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів і зборів, при виплаті) обгрунтовані та підлягають задоволенню.
Що ж стосується твердження апелянта про порушення судом першої інстанції норм ст. 117 Кодексу законів про працю України, то колегія суддів їх відхиляє як безпідставні та такі, що спростовані матеріалами справи.
Щодо доводів апелянта про відсутність його вини у непроведенні вчасного розрахунку при звільненні оскільки на банківські рахунки ПрАТ “Львівський електроламповий завод “Іскра”  в межах відкритих органами ДВС виконавчих проваджень накладено арешти, то апеляційний суд погоджується з позивачем, що порушення процедури банкрутства відносно боржника та накладення арештів на його рахунки не може свідчити про відсутність вини відповідача та не є підставою для звільнення відповідача, як роботодавця, від обов`язку сплатити зазначені кошти.
З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 24.09.2020 по справі №914/2350/18 винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд 

Постановив:

Апеляційну скаргу ПАТ “Львівський електроламповий завод “Іскра” задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Львівської області від 24.09.2020 року у справі №914/2350/18 скасувати в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 55985,41 грн.
Постановити в цій частині нове рішення.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду Львівської області від 24.09.2020 року у справі №914/2350/18 в наступній редакції:
Стягнути з Приватного акціонерного товариства  “Львівський електроламповий завод “Іскра” (79066, м. Львів, вул. Вулецька, буд. 14, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ  00214244) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер   НОМЕР_1 )  42 385 грн. 69 коп. - заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів і зборів, при виплаті), 65683 грн. 67 коп. - середнього заробітку за весь час затримки розрахунку (з утриманням із цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів і зборів, при виплаті), та 1 825 грн. 04 коп. - судового збору.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
В задоволенні позову в частині стягнення нарахованої але не виплаченої в рахунок фонду заробітної плати страхової виплати в розмірі 13  597 грн. 46 коп. - відмовити.
Постанова набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий-суддя                                                                                   О.Л. Мирутенко   

Судді:                                                                                                 М.Б. Желік   

                                                                                                                                 О.С. Скрипчук

“Повний текст постанови виготовлено 29.04.2021”