Справа № 351/232/21 
Провадження № 22-ц/4808/749/21 
Головуючий у 1 інстанції Калиновський  М. М. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі: 
               судді-доповідача         Бойчука І.В., 
               суддів:                Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,
               секретаря                Пацаган В.В.,
з участю        представника ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за заявою представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукий Олег Васильович, Снятинський районний відділ ДВС головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором та договором іпотеки в зв`язку із їх виконанням за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Снятинського районного суду від 15 березня 2021 року під головуванням судді Калиновського М.М. у м. Снятин,
в с т а н о в и в:
У січні 2021 року представник ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТОВ «ФК «Форінт», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукий О.В., Снятинський районний відділ ДВС головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором та договором іпотеки в зв`язку із їх виконанням.
Представник ОСОБА_1 12.03.2021 подала до суду першої інстанції заяву про забезпечення вказаного позову.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначила, що вимогами за поданою позовною заявою є: визнання припиненими правовідносин за кредитним договором від 20.08.2007, укладеним між  ОСОБА_2 - дочкою позивачки, яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_1  та після смерті якої немає спадкоємців, і ВАТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Форінт»; визнання іпотечного договору, укладеного ОСОБА_2  та ВАТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Форінт», припиненим в зв`язку з виконанням рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.09.2013 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 20.08.2007, яка складається: з 52 115,4 дол. США, що становить в гривневому еквіваленті 416 532,33 грн; 3 499,96 дол. США, що становить 27 973,43 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами і пеню в сумі 115,15 дол. США, що становить 888,37 грн, а всього стягнути з відповідачів 445 394,13 грн та в рахунок погашення вказаної заборгованості звернення стягнення на п`ятикімнатну квартиру загальною площею 154, 3 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 , та на нежитлове приміщення №3 (магазин), розташоване по АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною названих об`єктів нерухомого майна згідно їх експертної оцінки.
Ухвалою суду від 14.04.2016 відмовлено у роз`ясненні рішення апеляційного суду від 11.09.2013. Відмовляючи у задоволенні заяви про роз`яснення рішення, апеляційний суд вказав, що рішення викладено чітко і зрозуміло, зокрема заначено в якій саме валюті і у якому розмірі стягнено заборгованість 445 394,13 грн. Згідно довідки Снятинського районного відділу ДВС по виконавчому листу ОСОБА_2 сплачено 445 394,13 грн. Приватним виконавцем Безруким О.В. 13.11.2019 відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа виданого на виконання рішення апеляційного суду, тобто має місце намагання стягнути заборгованість в подвійному розмірі. При цьому в межах відкритого виконавчого провадження передано на реалізацію іпотечне майно.
Посилаючись на те, що дії відповідачів є незаконними та в не передбачений Конституцією України та законами України спосіб позивача хочуть позбавити майна, а вид забезпечення позову, який позивач просить застосувати не порушує прав інших осіб, таке дозволить виконати можливе рішення суду із збереженням принципу юридичної визначеності та обов`язковості виконання рішення суду, просила вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборони Державному підприємству «СЕТАМ», вчиняти дії щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів, а саме: на п`ятикімнатну квартиру загальною площею 154, 3 кв.м., та на нежитлове приміщення №3 (магазин) по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер лота 462692 та/або інші лоти; зупинення виконавчого провадження ВП № 41576255 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Безруким О.В. щодо звернення стягнення на п`ятикімнатну квартиру загальною площею 154,3 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 , та на нежитлове приміщення №3 (магазин), розташоване по АДРЕСА_1 .
Ухвалою Снятинського районного суду від 15 березня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про забезпечення позову.
У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду.
Зазначає, що в заяві про забезпечення позову позивач вказує, що відповідач в протиправний спосіб за повного погашення заборгованості за рішенням суду стягує її повторно. Підтвердженням повного погашення заборгованості є ухвала апеляційного суду від 14.04.2016 та довідка Снятинського районного відділу ДВС. В справі зібрані чіткі аргументи та докази таких незаконних дій відповідачів, які в не передбачений Конституцією України та законами України спосіб хочуть позбавити позивача його нерухомого майна.
Судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу фактично спираючись на заперечення відповідача щодо заяви про забезпечення позову, у якому останній зазначає про те, що Снятинським районним судом ухвалами відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у задоволенні заяви про забезпечення позову про визнання договору іпотеки припиненим шляхом накладення арешту на іпотечне майно, та рішенням відмовлено у задоволенні позову про визнання договору іпотеки припиненим. Це свідчить про односторонність судді при розгляді справи та до суду подано заяву про відвід головуючого судді, в обґрунтування якої зазначено, що суддя Калиновський М.М. неодноразово розглядав справи щодо правовідносин позивача та ТОВ «ФК «Форінт».
Вказує, що у зв`язку з цим, існує реальна загроза, що під час розгляду справи відповідачем можуть бути вчинені дії щодо реалізації майна позивача, а в разі задоволення позову про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором та договором іпотеки, в зв`язку з їх виконанням, прийнятися всі процеси пов`язані із примусовим стягненням заборгованості із позивача. Тому існує нагальна потреба забезпечити позов, адже невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.
Суд першої інстанції не зупинив електронні торги, чим фактично прийняв участь у рейдерстві, а поки йдуть судові баталії, майном користуються рейдери, а законний власник несе катастрофічні збитки не тільки за простій майна, а й витрачаючи час та кошти на юридичний захист.
Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборони Державному підприємству «СЕТАМ», вчиняти дії щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів, а саме: на п`ятикімнатну квартиру загальною площею 154, 3 кв.м. та на нежитлове приміщення №3 (магазин) по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер лота 462692 та/або інші лоти; зупинення виконавчого провадження ВП № 41576255 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Безруким О.В. щодо звернення стягнення на вищезазначене майно.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Форінт» зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги про виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань, визначених рішенням апеляційного суду від 11.09.2013, оскільки ухвалою Снятинського районного суду, залишеною без змін апеляційним судом, відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.09.2013 визначено суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом та в результаті вчинених виконавчих дій Снятинським РВ ДВС стягнуто з боржника 445 394,13 грн, які перераховано стягувачу в рахунок погашення заборгованості в сумі 16 937,09 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату надходження кожного платежу відповідає 445 394,13 грн. Таким чином, за відкритим приватним виконавцем Безруким О.В. виконавчим провадженням підлягає стягненню заборгованість у меншому розмірі, а саме 38 793,42 дол. США. Також ухвалою Снятинського районного суду від 27.01.2020 відмовлено ОСОБА_2  у задоволенні скарги на постанову приватного виконавця Безрукого О.В. про відкриття виконавчого провадження.
За вимогами заяви про забезпечення позову заявник фактично просить зупинити/унеможливити виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Постановою державного виконавця Снятинського РВ ДВС виконавчий лист повернуто стягувачу, а не закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням, та в межах виконавчого провадження відритого приватним виконавцем підлягає стягненню заборгованість у розмірі 38 793,42 дол. США. Доводи представника заявника про наявність передбачених законом підстав для забезпечення позову не відповідають вимогам закону та роз`ясненням, що містяться у постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22.02.2006, згідно яких недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Крім того, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено таких підстав зупинення виконавчого провадження як накладення арешту чи заборона вчиняти дії відносно позичальника.
При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути ускладнено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Вказує на недобросовісність дій ОСОБА_2 та зловживання нею своїми процесуальними правами, що проявляється у поданні безпідставних заяв, скарг, позовних заяв х метою ухилення від виконання рішення суду, в результаті чого таке залишається не виконаним більше семи років, що порушує право товариства на справедливий суд, складовим елементом якого є обов`язковість виконання судових рішень. 
Також зазначає про відсутність предмета спору та підстав для забезпечення позову, а отже про наявність підстав для закриття провадження у справі за апеляційною скаргою, оскільки 07.06.2021 приватним виконавцем Безруким О.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а треті електронні торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.
Інші учасники правом подання відзиву не скористалися.
В судовому засіданні представник ТОВ «ФК «Форінт» вимоги апеляційної скарги заперечив, покликаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.
ОСОБА_2 та треті особи в засідання апеляційного суду не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Представник ОСОБА_2  подала клопотання про розгляд справи за відсутності апелянта та її представника. 
Враховуючи вищенаведене та необхідність дотримання судом строків розгляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод у розгляді справи в зв`язку з їх неявкою не вбачає.
Вислухавши суддю-доповідача, представника ТОВ «ФК «Форінт», перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Встановлено, що представник ОСОБА_2  звертаючись з позовом до ТОВ «ФК «Форінт», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукий О.В., Снятинський районний відділ ДВС головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, просив : визнати припиненими правовідносини за кредитним договором № 010/14 10-597G109 від 20.08.2007, укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Форінт»; визнати іпотечний договір (з майновим поручителем) № 1182 від 08.07.2011, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Форінт», та посвідчений приватним нотаріусом Снятинського нотаріального округу Григорець М.Ф. Предметом договору є нерухоме майно - нежитлове приміщення (магазин) загальною площею 88 кв.м., яке знаходиться у АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 , припиненим. 
Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій у разі задоволення позову може бути ускладнено чи стане неможливим виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.
Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Фундаментними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.
На обґрунтування поданої заяви про забезпечення представник позивача вказала, що дії відповідачів щодо повторного стягнення заборгованості є незаконними. У не передбачений Конституцією України та законами України спосіб, останні хочуть позбавити позивача його майна, а вид забезпечення позову, який позивач просить застосувати не порушує прав інших осіб, таке дозволить виконати можливе рішення суду із збереженням принципу юридичної визначеності та обов`язковості виконання рішення суду.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що забезпечення позову перешкоджає виконанню рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.09.2013 та порушує принцип обов`язковості виконання судового рішення. При цьому суд першої інстанції вказав, що відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22.02.2006 недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили та рішенням Снятинського районного суду від 07.05.2019 відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовної заяви про визнання іпотеки припиненим.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки заявник не обґрунтував, яким чином вжиття заявлених заходів забезпечення позову забезпечить позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення прийнятого на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, враховуючи, що предметом позову у даній справі є визнання припиненим правовідношення за кредитним договором та визнання припиненим іпотечного договору.
Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року в справі № 755/5333/20, провадження № 61-17180св20, вказав, що предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсними договорів (договору позики та договору іпотеки). В разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню, а тому суди помилково вважали, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду. Отже, такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.
У рішенні Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012 р. зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист.
Тому не заслуговують на увагу посилання апелянта про те, що при пред`явленні заяви про забезпечення позову доведено повністю умова за заявленими вимогами, а саме унеможливлення або утруднення виконання рішення по суті позовних вимог, ускладнення чи неможливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Крім того, при обґрунтуванні заходів забезпечення позову, які заявник просив застосувати, ним не враховано, що ст. 150 ЦПК України чітко визначені види забезпечення позову та законодавцем зазначено, що позов також забезпечується іншими заходами, однак лише у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Заявником не наведено будь-якого обґрунтування наявності передбачених законом випадків, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, для застосування інших заходів забезпечення позову, не зазначених в п.п. 1-9 ч. 1 ст. 150 ЦПК України. Крім того, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено зупинення виконавчого провадження виключно у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду, але не передбачено зупинення судом виконавчого провадження.
Доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали. Підстав для її скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено, тому ухвалу слід залишити в силі, а апеляційну скаргу представника позивача - без задоволення.
Керуючись ст. 374, 375, 381 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Снятинського районного суду від 15 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 29 червня 2021 року.

Суддя-доповідач:                                                        І.В. Бойчук
Судді:                                                                        В.Д. Фединяк
       В.А. Девляшевський