Ухвала 
 
10 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 524/5708/19
 
провадження № 61-9095ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області               від 14 грудня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду             від 27 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, Комунальне підприємство «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення про зняття з квартирного обліку, зобов`язання поновити на квартирному обліку з дати взяття на квартирний облік та зобов`язання вчинити певні дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2019 року  ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, Комунальне підприємство «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради (далі - КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради), про визнання протиправним та скасування рішення про зняття з квартирного обліку, зобов`язання поновити на квартирному обліку з дати взяття на квартирний облік та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2020 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , про зобов`язання Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ініціювати питання перед міською комісією щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення та про скасування рішення міської комісії від 25 червня              2019 року (протокол № 3), яким було скасовано рішення від 18 грудня           2018 року (протокол № 7) про призначення грошової компенсації закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
 
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , задоволено.
Визнано протиправним та скасовано п. п. 1.11. п. 1 рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 21 червня                     2019 року № 838 «Про зняття з квартирного обліку», яким знято з квартирного обліку ОСОБА_1 складом сім`ї - 2 особи (він та син ОСОБА_2 ) на підставі статті 35 Житлового кодексу Української РСР та пункту 17 Правил квартирного обліку.
Зобов`язано Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області поновити ОСОБА_1 та його неповнолітнього сина ОСОБА_2 на квартирному обліку складом сім`ї 2 особи з дати взяття на квартирний                  облік - 16 листопада 2018 року та включити у список на позачергове отримання житлової площі як особу з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи на підставі п.п. 7 пункту 13 Правил квартирного обліку у зв`язку з проживанням в одній кімнаті осіб різної статі старше 9 років та включити у список на позачергове отримання житлової площі на підставі пункту 18 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року апеляційну скаргу Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області залишено без задоволення,         а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2020 року - без змін.
 
У травні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року.
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Подана касаційна скарга Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті             1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:
1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;
4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;
5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;
8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або
2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або
4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
У касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
 
Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Отже, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року. 
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»             (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921 грн.
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Судові рішення, які оскаржує заявник, свідчать про існування двох вимог немайнового характеру щодо визнання протиправним та скасування рішення про зняття з квартирного обліку та щодо зобов`язання поновити на квартирному обліку.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
 
Отже, ставка судового збору, що підлягала сплаті при зверненні до суду складала 1 536,80 грн (1 921 грн * 0,4) * 2 = 1 536,80 грн).
 
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми та складає               3 073,60 грн (1 536,80 грн * 200% = 3 073,60 грн).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у                             м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України                      «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів    з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець