Дата документу 02.06.2021 Справа № 336/6905/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №336/6905/19                Головуючий у 1 інстанції Галущенко Ю.А.
Провадження № 22-ц/807/1400/21 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
02 червня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Кочеткової І.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа державний виконавець Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) Кисліцина Ю.Д., стягувач ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, заінтересована особа державний виконавець Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) Кисліцина Ю.Д., стягувач ОСОБА_2 .
В обґрунтування скарги зазначав, що постановою від 21.03.2016 р.ВП № 50608860 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0827/2-914/11, виданого 01.03.2011 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у розмірі ј частини від усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 27.01.2011 р.,до повноліття дитини.
19.06.2019 р. державним виконавцем Шевченківського ВДВС нарахована заборгованість в розмірі 41496 гр.61 коп., станом на момент повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , розрахунок проводився виходячи з розміру середньої заробітної плати по Шевченківському району м. Запоріжжя.
Боржник ОСОБА_1 зазначає, що з 2014 р. по липень 2019 р. був зареєстрований та фактично проживав за адресою АДРЕСА_1 , з цих підстав 19.07.2019 р. Великолепетиський районний відділ державної виконавчої служби у Херсонській області прийняв зазначене ВП до свого провадження.
Боржник звертався до державного виконавця із заявами про перерахунок розміру заборгованості по аліментам, виходячи з розміру середньої заробітної плати для даної місцевості, проте державним виконавцем цього не було зроблено.
03.09.2019 р. боржник звернувся із заявою про перерахунок заборгованості до Олександрівського ВДВС, на яку 17.10.2019 р. отримав відповідь від 10.09.2019 р. про відмову у проведенні перерахунку.
Просив суд визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Кисліциної Ю.Д. у виконавчому провадженні № 50608860 та зобов`язати державного виконавця зробити перерахунок заборгованості, виходячи з розміру середньої заробітної плати Великолепетиського району Херсонської області.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2021 року в задоволенні скарги відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, незастосування норм матеріального права, які у даній справі підлягають застосуванню, та порушення норми процесуального права, просить ухвалу скасувати та задовольнити його скаргу в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне. 
Відповідно статті 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю, зокрема, державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Виходячи зі змісту частин 2, 3 статті 451 ЦПК, підставою для задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця є встановлення судом факту порушення ним закону або вчинення дій поза межами повноважень.
Статтею 18 Закону «Про виконавче провадження» (далі - Закон) передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.03.2011 року по справі № 0827\2-914\11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.01.2011 р. і до досягнення дитиною повноліття.
01 березня 2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист, який з 09.09.2019 р. перебуває на виконанні в Олександрівському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро).
19 червня 2019 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС, станом на момент повнолітня дитини ОСОБА_3 , на 10 травня 2019 року розрахована заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 41 496 гр.61 коп. у відповідності до ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.195 СК України.
Положеннями ч. 2 ст. 195 СК України  визначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Відповідно до розрахунку заборгованості від 19 червня 2019 року встановлено, що за період з січня 2016 р.(заборгованість на початок місяця 7166 гр.61 коп.) по травень 2019 р. включно заборгованість ОСОБА_1 по аліментам становить 41496 гр.61 коп.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 сплачував аліменти у вказаний період у значно нижчому розмірі, ніж підлягало сплаті за судовим рішенням, чим порушував законні права дитини отримати належне матеріальне забезпечення від батька.
Протягом часу перебування ВП у Шевченківському ВДВС, боржник в порушення ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомив державного виконавця про місце реєстрації та фактичного проживання у іншому населеному пункті.
В апеляційній скарзі скаржник посилається на відомості паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , на акруші11 якого міститься інформація про реєстрацію боржника з 10.12.2001 року по АДРЕСА_1 з 10.12.2001 року по теперішній час.
В суді першої інстанції боржник надав пояснення та зазначив про те, що місце реєстрації та його фактичного проживання є відмінними, а стягувач зазначила, що в період з 2004 р. по 2011 р. боржник мешкав з нею у АДРЕСА_2 ,а у 2011 р. переїхав проживати по АДРЕСА_3 .
На підтвердження цих обставин суду надані квитанції «Укрпошти» за лютий та травень 2019 р.,коли,за поясненнями ОСОБА_1 ,він мешкав за межами Запорізької області, згідно яких він надсилав грошові перекази по сплаті аліментів стягувачу з поштового відділення 63 в м. Запоріжжі.
Довідку, яка була видана ОСОБА_1 Катеринівською сільською радою в тім, що він фактично проживав за адресою реєстрації з 2014 р. по липень 2019 р. суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки вона не містить конкретного періоду проживання боржника з посиланням на підстави надання такої інформації,а викладені у ній відомості протирічать довідці, яка була надана цим самим органом місцевого самоврядування на запит суду,згідно якої ОСОБА_1 зареєстрований за згадуваною вище адресою з народження, що не відповідає даним паспорту боржника, а період фактичного проживання не вказаний взагалі.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов і вірного та обґрунтованого висновку ом про те, що боржник у виконавчому провадженні, маючи заборгованість по сплаті аліментів, маніпулює відомостями щодо власної реєстрації, яка не збігається з місцем його фактичного мешкання, з метою штучно зменшити розмір невиконаного грошового зобов`язання, тому державним виконавцем обґрунтовано було йому відмовлено у перерахунку заборгованості.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні поданої скарги, оскільки скаржником не доведено, що державним виконавцем були порушені норми Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Вимоги скаржника (стягувача), сформульовані в поданій скарзі, виходячи із встановлених судами обставин, задоволенню не підлягають.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків суду першої інстанції, та не доводять неправильного застосування норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови скасування прийнятого ним судового рішення.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 09 червня 2021 року.

Головуючий

Судді: