УХВАЛА

20 травня 2021 року  
Київ
справа №380/6200/20
адміністративне провадження №К/9901/12604/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів – Данилевич Н.А., Шевцової Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2021 року
у справі №380/6200/20 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), у якому просив:
- визнати протиправними дії та бездіяльність в частині виплати допомоги на оздоровлення у 2016 та 2017 роках, передбаченої пунктом 1 статті 10-1 Закону України    “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої    постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889;
- зобов`язати нарахувати та виплатити недоплачену допомогу на оздоровлення у 2016 та 2017 роках з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої    постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889;
- визнати протиправною бездіяльність щодо нездійснення нарахування та виплати на день звільнення компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої частиною 4 статті 10-1 Закону України    “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”    та    постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року №702    за період з 2013 по 2019 роки;
- зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої частиною 4 статті 10-1 Закону України    “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”    та    постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702    за період з 2013 по 2019 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої    постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889;
- визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати при звільненні компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, а також не за цінами, встановленими розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.01.2019 року № 21    “Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився”;
- зобов`язати нарахувати та виплатити з відрахуванням раніше проведених виплат грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 року № 178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами предметів обмундирування, визначеними розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.01.2019 року № 21    “Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився”.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині вимог про:
- визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати при звільненні компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, а також не за цінами встановленими розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.01.2019 року № 21    “Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився”;
- зобов`язання нарахувати та виплатити з відрахуванням раніше проведених виплат грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 року № 178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами предметів обмундирування, визначеними розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.01.2019 року № 21    “Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився”, залишено без розгляду.
Не погоджуючись із такими судовим рішенням, позивачем подано касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року касаційну скаргу позивача залишено без руху та надано скаржнику час для усунення недоліків шляхом подання до суду документа про сплату судового збору.
11 травня 2021 року скаржником подано заяву на усунення недоліків касаційної скарги у справі.
Із тексту вказаної заяви слідує, що скаржником було сплачено судовий збір та надано відповідні фіскальні чеки про сплату судового збору №00665220052732 платіж №1032509544 від 15.02.2021 року на суму 1696, 60 грн. та фіскального чеку №01230060094019 платіж №1035521367 від 08.04.2021 року на суму 601, 90 грн. У призначенні указаних фіскальних чеків зазначено наступне: «судовий збір за позовом ОСОБА_1 на рішення від 13.01.2020 по справі №380/6200/20». 
Дослідивши матеріали касаційного провадження, суд установив, що до касаційної скарги дійсно долучено оригінали фіскальних чеків на вищевказану суму. 
Разом із касаційною скаргою позивачем подано клопотання про поновлення строку, яке мотивоване тим, що оскаржувану постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2021 року представником позивача отримано у відповідь на його звернення 10 березня 2021 року, що підтверджується копією заяви про направлення копії повного судового рішення. Тому останнім днем подання касаційної скарги є 09 квітня 2021 року. Касаційну скаргу до Верховного Суду подано (здано на пошту) 09 квітня 2021 року.
Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (ч. 3 ст. 329 КАС України).
З огляду на викладене, наявні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки скаржником касаційна скарга подана протягом 30 днів з дня отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у  пунктах 3,  4,  12 (залишення позову (заяви) без розгляду),  13,  17,  20  частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про залишення позову (заяви) без розгляду.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №380/6200/20 є оскарження ухвали суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, зазначеної у частині другій статті 328 КАС України, та посилання скаржника у касаційній скарзі на порушення судом норм процесуального права (частин 2, 5 статті 122, статті 240 КАС України), застосування яких, на думку скаржника, призвели до неправильного вирішення питання у справі.
Також позивач посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до якого суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. В обгрунтування зазначено, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки Верховного Суду щодо визначення строку звернення з адміністративним позовом про нарахування та виплату грошової компенсації військовослужбовцями при звільненні з військової служби за неотримане речове майно, викладені у постановах від 22.01.2020 року у справі №2040/7697/18 та від 04.07.2019 року у справі №821/2/18.
Проаналізувавши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані у скарзі доводи потребують перевірки.
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. 
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2021 року.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2021 року у справі №380/6200/20.
Витребувати із Львівського окружного адміністративного суду справу №380/6200/20.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                    В. Е. Мацедонська 
Судді                                                                                                         Н. А. Данилевич
                                                                                                                  Н. В. Шевцова