ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

01 червня 2021 року

м. Харків

справа №638/15608/20
провадження №22-ц/818/2067/21

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі -  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа -  ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання частини правочину недійсною за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_5 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Штих Т.В. в залі суду в м. Харкові, -
в с т а н о в и в :
У листопаді 2020 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання частини правочину недійсною, а саме: визнати недійсним п.5 договору позики грошових коштів, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Малаховою Г.І. від 21.03.2019 року, реєстровий номер 671 на суму 9640 доларів США. (а.с.37 п.3)
Разом з позовною заявою  ОСОБА_1  подала заяву про забезпечення позову, в якій просила заборонити ОСОБА_3 або уповноваженим нею особам звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті; накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті; заборонити будь-якому реєстратору вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації права власності, обмежень або обтяжень щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що заявлені заходи забезпечення позову є співмірними із позовними вимогами.  Вважає, що наявні підстави для задоволення її заяви, оскільки відповідачем вчиняються підготовчі дії щодо реалізації квартири позивача та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Представник  ОСОБА_3 – ОСОБА_6 надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якій просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Залишаючи заяву про забезпечення позову без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову, які позивач просить вжити суд, не є співмірними заявленим позовним вимогам. Позивачем не доведено наявність обставин, які б підтверджували існування реальної загрози, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.
Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Отже, вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.
Судом встановлено, що предметом позовних вимог  ОСОБА_1 є визнання частини правочину недійсною, а саме: визнання п.5 договору позики грошових коштів, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Малаховою Г.І. від 21.03.2019 року, реєстровий номер 671 на суму 9640 доларів США недійсним.
Як на підставу заявлених вимог,  ОСОБА_1  посилалась на те, що ОСОБА_3  на підставі укладеного договору позики та іпотечного договору, має намір звернути стягнення на квартиру позивача, про що вона прямо зазначає у вимозі від 06.10.2020 про усунення порушень. Вважає, що у разі не забезпечення позову існує ризик того, що відповідач може вжити заходів щодо його відчуження квартири на користь третіх осіб, яка є єдиним що унеможливить або зможе значною мірою ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. У зв`язку з цим просить заборонити ОСОБА_3 та іншим довіреним особам вчиняти звернення стягнення на предмет іпотеки – квартиру за адресою: АДРЕСА_2 до вирішення спору по суті. Заборонити будь-якому реєстратору вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації права власності, обмежень або обтяжень щодо вказаної квартири та накласти арешт на вищевказану квартиру.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Разом з тим заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову у спосіб, про який просила позивачка. 
Крім того, враховуючи зміст позовних вимог та обґрунтування позивачем необхідності забезпечення позову, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні, оскільки заходи забезпечення позову, про застосування яких просить позивач, не співмірні заявленим позовним вимогам.
Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:                                                         О.В. Маміна

Судді:                                                                 Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 02.06.2021 року.