ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" квітня 2021 р.           Справа№ 925/1600/16
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коротун О.М.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Суліма  В.В. 
 
за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,
за участю представника скаржника згідно з протоколом судового засідання від 26.04.2021

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП»
на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.02.2021

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП»
про заміну сторони правонаступником

у справі № 925/1600/16 (суддя - Грачов В.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросоюзснаб»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП»
про стягнення 980 518, 65 грн,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270, 271 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи
У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросоюзснаб» (далі - ТОВ «Агросоюзснаб») звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП» (далі - ТОВ «ІК «Агросоюз-РП») про стягнення 878 015, 30 грн суми основного боргу за договором купівлі-продажу від 01.07.2015 №01-07/15, 57 962,40 грн пені, 4 952, 00 грн 3 % річних та 39 588, 95 грн інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.02.2017 позов задоволено повністю.
10.03.2017 на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2017 видано судовий наказ.
Рішення суду першої інстанції неодноразово оскржувалося в апеляційному порядку не учасниками справи. Рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2017 не скасоване.
25.01.2019 боржник - ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» звернулося до суду першої інстанції із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником, а саме, стягувача - ТОВ «Агросоюзснаб» на нового кредитора - фізичну особу ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях № 55374059 та № 55747533, відкритих на підставі наказу Господарського суду Черкаської області від 10.03.2017, виданого на виконання рішення господарського суду Черкаської області від 21.02.2017 у справі № 925/1600/16.
Заява боржника мотивована тим, що ОСОБА_1 частково виконав обов`язок боржника перед стягувачем - ТОВ «Агросоюзснаб» по сплаті боргу, визначеного рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.02.2017, на примусове виконання якого відкрито виконавче провадження. Тому у відповідності до норм п. 4 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, ст. 52, 334 ГПК України, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов`язаний сплатити борг ОСОБА_1 , а не ТОВ «Агросоюзснаб». На підтвердження сплати додано копію дублікату квитанції № 0.0.1249951838.1 від 24.01.2019 на суму 1    001, 99 грн.
У зв`язку з оскарженням рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2017 матеріали справи передавалися до судів апеляційної та касаційної інстанцій.
2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.02.2021 у задоволенні заяви ТОВ «ІК«Агросоюз-РП» про заміну вибулої сторони правонаступником у справі № 925/1600/16 відмовлено.
Ухвала мотивована тим, що вимога ОСОБА_1 від 24.01.2019, адресована боржнику, і дублікат його квитанції № 0.0.1249951838.1 від 24.01.2019 про часткову сплату боргу за боржника у виконавчому провадженні № 55374059, не відповідає вимогам про обов`язковість дотримання письмової форми правочину відступлення права вимоги, цей правочин є нікчемним, не свідчить про заміну (вибуття) боржника у незавершеному виконавчому провадженні, тому не створює юридичних наслідків у виді заміни сторони боржника її правонаступником в порядку, передбаченому ст. 52, 334 ГПК України, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».
3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду
У березні 2021 року ТОВ «ІК«Агросоюз-РП» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.02.2021 та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 05.04.2021 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ІК«Агросоюз-РП» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.02.2021, розгляд справи призначено на 26.04.2021. Надано учасникам справи час на подачу відзивів, заяв та клопотань.
26.04.2021 у судове засідання, яке за клопотанням скаржника проводилося в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з`явився представник скаржника. Представники стягувача та державного виконавця у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, наявними в матеріалах справи.
У судовому засіданні скаржник підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про заміну вибулої сторони правонаступником.
4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів
ТОВ «ІК«Агросоюз-РП» не погоджується з ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.02.2021 про відмову в задоволенні заяви про заміну вибулої сторони правонаступником з таких підстав.
Скаржник зазначає, що, звертаючись із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником, зазначав про виконання обов`язку боржника третьою особою (п. 4 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України), як на підставу для заміни кредитора у зобов`язанні (правонаступництва). Натомість, як вбачається з ухвали, суд першої інстанції, розглядаючи заяву, застосував іншу підставу для заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України). Така обставина, на переконання скаржника, привела до постановлення незаконного судового рішення.
Також скаржник вказує, що жодним законом не встановлена недійсність правочину про виконання обов`язку боржника третьою особою, у випадку, якщо такий правочин вчинений не у письмовій формі. Відповідно, висновок суду про нікчемність правочину не ґрунтується на положеннях законодавства та є помилковим.
На переконання скаржника, судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи (неправильно встановлено підставу для заміни кредитора у зобов`язанні) та неправильно застосовано до цих обставин положення ст. 513 Цивільного кодексу України.
5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
Стягувач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Клопотання про продовження строку для подачі відзиву не заявлялося.
ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ
6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд
Вирішуючи питання обґрунтованості постановлення судом першої інстанції судового рішення про відмову в задоволенні заяви про заміну вибулої сторони правонаступником, Північний апеляційний господарський суд виходить з такого.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.02.2017 у даній справі позов ТОВ «Агросоюзснаб» задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» 878    015, 30 грн боргу, 57    962, 40 грн пені, 4 952 грн 3 % річних, 39    588, 95 грн інфляційних втрат та 14    707, 79 грн витрат по сплаті судового збору.
10.03.2017 на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2017 видано судовий наказ. Станом на момент апеляційного перегляду даної справи указане рішення суду не скасовано та набрало законної сили.
Постановою головного державного виконавця Городищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 12.12.2017 відкрито виконавче провадження ВП № 55374059 на підставі заяви стягувача від 12.12.2017.
Із вимоги виконавця Городищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 22.01.2018 № 426 вбачається наявність залишку боргу боржника у розмірі 675    522, 87 грн.
Постановою начальника Головного територіально управління ДВС у Черкаській області від 07.06.2018 виконавче провадження ВП № 55374059 в числі інших передане з Городищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.
12.06.2018 начальником відділу Денщиковим О.В. на підставі постанови про передачу від 07.06.2018 ухвалено постанову про передачу виконавчих документів до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.
15.06.2018 Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області Вельган О.В. ухвалено постанову про прийняття виконавчого провадження № 55374059.
Згідно з дублікатом квитанції № 0.0.1249951838.1 від 24.01.2019 ОСОБА_1 перерахував на рахунок Державної казначейської служби України, м. Київ 1    001, 99 грн з призначенням платежу: «оплата боргу за ТОВ «ІК Агросоюз РП» (3501394) по п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦКУ за рішенням ГСЧО 925/1600/16, ВП 55374059».
24.01.2019 ОСОБА_1 направив боржнику - ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» письмове повідомлення, в якому повідомив боржника про те, що цього дня виконав за боржника його обов`язок перед ТОВ «Агросоюзснаб» щодо сплати частини боргу, тому на підставі п. 4 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України вимагав перерахування коштів, сплачених ним у рахунок погашення боргу, на його користь.
У зв`язку зі зверненням боржника до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області Вельган О.В. від 01.02.2019 виконавчі дії у виконавчому провадженні № 55374059 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» зупинені.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
У виконавчому провадженні заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі ст. 334 ГПК України, а саме: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Також відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14.
Північний апеляційний господарський суд зазначає, що Цивільним кодексом України не регулюються питання виконання судового рішення. Однак норми Закону України «Про виконавче провадження» і ГПК України, своєю чергою, не врегульовують питань правонаступництва як такого, в тому числі підстав його виникнення, порядку реалізації тощо. Водночас, у вирішенні питання про те, чи є певна особа (особи) правонаступником сторони у виконавчому провадженні (зокрема, стягувач) необхідно керуватися тими нормами, які визначають таке правонаступництво, у тому числі й приписами Цивільного кодексу України.
Відтак для вирішення питань можливості правонаступництва необхідним є встановлення фактичних обставин заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником відповідно до норм матеріального права.
Заміна сторони матеріального правовідношення врегульована, зокрема, положеннями ст. 512 - 514 Цивільного кодексу України, якими передбачена заміна кредитора у зобов`язанні в разі виконання обов`язку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Порядок заміни кредитора у зобов`язанні урегульовано нормою ст. 516 Цивільного кодексу України, згідно з якою заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За своєю правовою природою відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредитору і відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому зміна кредитора у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання.
Однак, доказів укладення правочину про відступлення права вимоги ані боржником, ані іншим учасниками справи та заінтересованими особами не надано. А тому висновок суду першої інстанції про нікчемність правочину, яким суд визнав дублікат квитанції та вимога ОСОБА_1 , визнається судом апеляційної інстанції необґрунтованим. В цій частині підлягає зміні мотивувальна частина оскаржуваного рішення у відповідності до ст. 277 ГПК України.
Також суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 було сплачено кошти на рахунок Державної казначейської служби, а не на рахунок стягувача у справі. При цьому норми Закону України «Про виконавче провадження» не містять обмежень щодо можливості погашення стягуваної заборгованості іншою особою, а не тільки боржником. Однак, часткове погашення такої заборгованості свідчить про примусове виконання рішення суду в процесі виконавчого провадження, а не про заміну кредитора у матеріальному зобов`язанні та, відповідно, у процесуальній заміні сторони у справі без повідомлення про це самого кредитора. 
До того ж, суд апеляційної інстанції зазначає, що хоч п. 4 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України і не містить вимоги про обов`язкове договірне урегулювання заміни кредитора у зобов`язання (деліктних правовідносинах, при регресі, тощо), здійснюючи будь-які дії щодо такої заміни, учасники таких правовідносин мають діяти добросовісно, що узгоджується з приписами ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Натомість, дії ОСОБА_1 зі сплати 1    001, 99 грн на рахунок казначейської служби, ураховуючи залишок заборгованості 675    522, 87 грн, та звернення боржника із заявою про заміну сторони не відповідають засадам добросовісності, розумності та справедливості, оскільки фактично є намаганням замінити дійсного стягувача без погашення перед ним заборгованості.
Правонаступництво як інститут процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.
Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.
У даному випадку обставини, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України не настали, оскільки третьою особою сплачено лише незначну суму заборгованості, таку заборгованість сплачено в межах виконавчого провадження (а не безпосередньо стягувачу), а тому звернення боржника із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником є безпідставним. Суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи, дійшов помилкового висновку про нікчемність правочину, оскільки такого не було укладено для заміни сторони. Водночас, наведене не призвело до ухвалення по суті вірного рішення, у зв`язку з чим лише мотивувальна частина оскаржуваної ухвали підлягає зміні.
Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при вирішенні цього питання повинен дослідити по суті обставини правонаступництва та не може обмежитися встановленням формальних умов застосування відповідного припису.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для задоволення вимог про процесуальне правонаступництво, які ґрунтуються на приписах ст. 52 та 334 ГПК України, ст. 512 Цивільного кодексу України, відсутні. А відтак, і для застосування ст. 52 ГПК України.
7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. Підставами для зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (п. 3, ч. 1, ч. 4 ст. 277 ГПК України).
Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про заміну вибулої сторони правонаступником, однак з підстав, наведених у мотивувальній частині даної постанови.
Таким чином, на підставі ст. 2, 4, 269, 270, 271, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги у даній справі та зміни ухвали суду першої інстанції шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції даної постанови.
8. Судові витрати
З урахуванням відмови в задоволенні заяви боржника про заміну вибулої сторони правонаступником та по суті апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. 2, 52, 129, 269, 270, 271, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.02.2021 - задовольнити частково.
2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.02.2021 - змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції даної постанови. В решті ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.02.2021 у справі № 925/1600/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.
4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено - 28.04.2021

Головуючий суддя                                                            О.М. Коротун 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                В.В. Сулім