ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

26 травня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 579/968/17-ц
Головуючий у першій інстанції – Буток Т.А.   
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/286/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  в  складі:
                головуючого судді  - Губар В.С.,
                суддів  - Євстафіїва О.К., Харечко Л.К.
                із секретарем судового засідання – Поклад Д.В.

Позивач – Державна архітектурно-будівельна інспекція України 
Відповідач – ОСОБА_1 
Треті особи - ОСОБА_2 , Кролевецька міська рада Сумської області
         
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2018 року у справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 , треті особи – ОСОБА_2 , Кролевецька міська рада Сумської області, про знесення самочинного будівництва,

місце ухвалення судового рішення – м. Конотоп Сумської області

                                    В С Т А Н О В И В:
          
У червні 2017 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась до суду з позовом, після уточнення якого просила зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що 15 квітня 2016 року на підставі звернення ОСОБА_2 . Управлінням ДАБІ у Сумській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства щодо об`єкта будівництва – реконструкції житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .
За результатами перевірки 15 квітня 2016 року складені: акт № 204  про виявлені порушення  ОСОБА_1 вимог містобудівного законодавства, будівельних норм і правил щодо виконання будівельних робіт; припис № 204 про усунення порушень вимог містобудівного законодавства; припис № 204 про зупинення будівельних робіт.
Стверджує, що усупереч Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ОСОБА_1 не зверталась до відповідних органів влади для отримання містобудівних умов та обмежень щодо об`єкта будівництва під час реконструкції належної їй частини житлового будинку.
За висновком будівельно-технічної експертизи від 30 квітня 2014 року № 201, проведеної в рамках розгляду цивільної спави № 579/1703/13ц, частина житлового будинку, яка належить ОСОБА_1 , демонтована та на її місці виконується будівництво окремої частини будинку. Замість приміщення квартири АДРЕСА_2 площею 56,6 кв.м побудований фундамент і стіни окремого будинку розміром 7,45 х 9,35 м. Відповідно до державних будівельних норм будівельні роботи у частині житлового будинку, яка належить ОСОБА_1 , відповідають роботам з нового будівництва, а на частині, що належить ОСОБА_2 , - роботам з реконструкції.
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2015 року у справі № 579/1703/13-ц встановлено, що внаслідок дій ОСОБА_1 пошкоджена  належна ОСОБА_2 частина будинку,  та порушено права ОСОБА_2 як власника. Належну відповідачеві  недобудовану будівлю по АДРЕСА_1   суд визнав об`єктом самочинного будівництва.
Станом на червень 2017 року ОСОБА_1 не виконала вимоги припису  і не усунення порушень у сфері містобудівної діяльності та не привела самочинне будівництво у відповідність до вимог чинного законодавства, що стало підставою для звернення ДАБІ з позовом до суду.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2018 року позов Державної архітектурно-будівельної інспекції задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 .
Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і закрити провадження у справі.
Доводи апеляційнї скарги полягають у тому, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховані правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 161/14920/16-а та від 21 листопада 2018 року у справі № 826/12372/17 про те, що категорія аналогічних справ як та, що переглядається, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як відноситься до юрисдикції адміністративних судів.
Також вказує, що в матеріалах справи відсутні докази щодо істотного порушення нею будівельних норм і правил, що суперечили б суспільним інтересам або порушували б права інших осіб. Зокрема, рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2015 року, як вона вважає, встановлено, що пошкодження в частині будинку, що належить ОСОБА_2 , мають місце саме внаслідок відокремлення і розібрання належної їй частини будинку, а не через самочинне будівництво, тому твердження позивача з цього приводу, на її думку, є безпідставними. 
Постановою Сумського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена.
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2018 року скасовано.
Провадження у цивільній справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Кролевецька міська рада Сумської області, про знесення самочинного будівництва закрито.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року (провадження № 14-395цс19) касаційна скарга Державної архітектурно-будівельної інспекції задоволена частково.
Постанова Сумського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року скасована, а справа направлена до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постановою Сумського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2018 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 16 грудня 2020 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, постанова Сумського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року скасована, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
За висновками суду касаційної інстанції, апеляційний суд не перевірив наявність чинного припису Державної архітектурно-будівельної інспекції чи її територіальних органів щодо усунення ОСОБА_1 внаслідок будівництва порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, не взяв до уваги обставини, встановлені судовими рішеннями в інших справах, що набрали законної сили. Тому касаційний суд прийшов висновку, що у порушення ст.ст. 89, 263, 264, 382 ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище положення закону уваги не звернув, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог,  що має суттєве значення для правильного вирішення спору, не надав належної правової оцінки доводам і доказам сторін, що призвело до неправильного вирішення справи.
  Відповідно до ч. 5 ст. 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Розпорядженням голови Сумського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року  цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2018 року у справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 , треті особи – ОСОБА_2 , Кролевецька міська рада Сумської області, про знесення самочинного будівництва, передана на розгляд до Чернігівського апеляційного суду на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 31, ч. 3 ст. 41 ЦПК України.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 11 січня 2021 року цивільна справа прийнята до провадження та призначений розгляд справи у режимі відеоконференції за клопотанням ОСОБА_2 .
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та його представника,  дослідивши  матеріали цивільної  справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено наступне. 
В АДРЕСА_1 за даними КП “Кролевецьке районне бюро технічної інвентаризації” знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : 1/2 частина належить ОСОБА_2 , а 1/2 — ОСОБА_1   та кожному з них на праві приватної власності належить по ? частині  земельної ділянки за вказаною адресою. Отже, будинок та земля перебувають  у спільній частковій власності. Судом встановлено, що у вказаному   житловому будинку станом на 1992 рік відсоток зносу квартир складав 50% та  вони потребували ремонту. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 201 від 30.04.2014 року величина фізичного зносу частини будинку, що належить ОСОБА_2 , становить 62,08%, існуюча дерев`яна стіна квартири АДРЕСА_3 в деяких місцях пошкоджена внаслідок ураження деревини грибковою гниллю і червоточиною. Таким чином встановлено, що будинок, який перебував у спільній частковій власності сторін, потребував ремонту, чого не заперечують і сторони (т.1, а.с. 106-111).
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2015 року у справі № 579/1703/13-ц  за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1   про визнання дій незаконними та  знесення об`єкту самочинного будівництва  встановлено, що після знесення належної ОСОБА_1 частини будинку по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 на місці квартири АДРЕСА_2 виконала будівельні роботи з нового будівництва (обсяг робіт зазначено у висновках будівельно-технічних експертиз). Відповідачка не заперечує того, що зазначені роботи проведені без дотримання норм чинного законодавства і є самочинними.
Судом встановлено,  що недобудована будівля, яка збудована ОСОБА_1 після знесення належної їй частини будинку в АДРЕСА_4 , є об`єктом самочинного будівництва, враховуючи положення ч.1 ст.376 ЦК України та ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", яка передбачає, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Позивач, заявляючи вимоги щодо знесення об`єкту самочинного будівництва, посилається на положення ст. 376 ЦК України, зазначаючи, що законодавство не визнає самочинне будівництво об`єктом правового захисту, крім передбаченого ч.3 ст.367ЦК України випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва є або знесення такого будівництва або проведення відповідної його перебудови. Способом захисту своїх прав позивач зазначає саме знесення об`єкту самочинного будівництва.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 будівництво проводиться на місці розібраної нею частини будинку, що їй належала, із збільшенням розміру забудови в порівнянні із розібраною.  Як  встановлено судом,  з технічної точки зору пошкодження в частині будинку ОСОБА_2 виникли саме в результаті відокремлення і розібрання належної ОСОБА_1 частини будинку, а доказів того, що ця шкода завдана саме будівництвом об`єкту самочинного будівництва, немає і стороною позивача не надані. З висновків будівельно-технічних експертиз вбачається, що саме при відокремленні та розібранні належної ОСОБА_1 частини будинку були порушені права позивача і суд прийшов до висновку про спосіб їх захисту, про що зазначено в судовому рішенні. 
Зважаючи на  висновки будівельно-технічних експертиз,  показання експерта в суді, суд визначив, що  відсутні достатні дані для висновку про  те, що ОСОБА_1 допущені істотні порушення  будівельних норм і правил, які б свідчили  про порушення прав ОСОБА_2   як співвласника будинку та земельної ділянки саме  фактом самочинного будівництва. Зазначення у висновку  про невідповідність наданих  Звіту та Проекту ряду  ДБН,  немає підстав розцінювати  як докази, що свідчать  про виключення можливості  продовження будівництва ОСОБА_1 при дотриманні норм діючого законодавства, і, тим більше  як докази порушення прав ОСОБА_2 як власника нерухомості.
Позов ОСОБА_2 задоволено частково.  Судом зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок усунути пошкодження, пов`язані з наслідками розібрання належної їй частини житлового будинку відповідно до висновку судово-будівельної експертизи від 26 грудня 2014 року № 1376, а також зобов`язано  не чинити перешкоди ОСОБА_2 у доступі до горищного приміщення та димаря у житловому будинку. 
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2   відмовлено.   Тобто, вказаним судовим рішенням  відмовлено у задоволенні позову щодо знесення  зведеного ОСОБА_1 об`єкту самочинного будівництва.
Вказане рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2015 року у справі № 579/1703/13-ц  набрало законної сили і є преюдиціальним при вирішенні Чернігівським апеляційним судом цивільної справи № 579/968/17-ц  (т.1 а.с. 106-112)                                                           
15 квітня 2016 року за результатами перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області складений акт перевірки, яким встановлено, що ОСОБА_1 в зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт від 14 вересня 2015 року № СМ 082152560201 зазначила недостовірні дані, що є порушенням частини восьмої статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Також 15 квітня 2016 року Управлінням Державний архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області складені приписи № 204: 1) про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, за яким вимагалось від відповідачки привести у відповідність до вимог чинного законодавства містобудівну документацію на реконструкцію житлового будинку; 2) про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, в якому вимагало від відповідачки не виконувати будівельні роботи по реконструкції житлового будинку.
Наказом Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області  від 13 травня 2016 року  № 27-Н вважається скасованою реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт від 14 вересня 2015 року № СМ 082152560201, замовником якої є ОСОБА_1   (а. с. 15–16, 17, т. 1).
Судом також встановлено, що на підставі судових рішень постанова Управління ДАБІ у Сумській області від 27 квітня 2016 року № 114 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною сьомою статті 96 КУпАП, а також наказ Управління ДАБІ у Сумській області  від 13 травня 2016 року № 27-Н та припис Управління ДАБІ у Сумській області  від 15 квітня 2016 року № 204 «Про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил»   визнані протиправними та скасовані (а. с. 116–129, т. 1).
Згідно повідомлення виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 04 грудня 2018 року № 02-14/3724 ОСОБА_1 не зверталась і не отримувала будівельний паспорт, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на нове будівництво по АДРЕСА_1 .
Станом на листопад 2018 року повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, по АДРЕСА_1   відділом державного архітектурно-будівельного контролю Кролевецької міської ради Сумської області не зареєстровано і замовником не подавалось. У зв`язку з тим, що повідомлення про початок будівельних робіт як нового будівництва недобудованої будівлі по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що перебуває у спільній частковій власності з кадастровим номером 59226101100:01:004:0433, не зареєстровано, визначити порушення вимог державних будівельних норм (протипожежних, санітарних, архітектурних) неможливо. Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2015 року, справа № 579/1703/13-ц, не виконано. Візуально визначено, що вказані у рішенні суду роботи не проводилися (а.с. 36, т. 2).
За інформацією відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області від 22 листопада 2018 року № 120 будівельний паспорт, а також містобудівні умови на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_1 не надавалися. ОСОБА_1 до відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області не зверталась (а. с. 37, т. 2).
Вказані обставини не заперечувались і не спростовані учасниками справи у суді першої інстанції та в Чернігівському апеляційному суді.
Звертаючись до суду з позовом про знесення самочинного будівництва, Державна архітектурно-будівельна інспекція, посилаючись на положення ст.  376 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вважає, що оскільки ОСОБА_1 , здійснивши самочинне будівництво, не приводить об`єкт у відповідність до вимог чинного законодавства, такий об`єкт підлягає знесенню за її рахунок.
Ухвалюючи рішеня про задоволення позовних вимог про знесення самочинного будівництва, суд першої інстанції виходив з того, що здійснене ОСОБА_1 будівництво по АДРЕСА_1 , порушує права ОСОБА_2 . Також судом зазначено, що невиконання рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 27.01.2015 року розцінюється як відмова відповідача від проведення перебудови відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись Чернігівський апеляційний суд не може, враховуючи наступне.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового  або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом,  що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.
У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.
Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Частиною четвертою статті 376 ЦК України передбачено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
Частиною сьомою  статті 376 ЦК України встановлено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Розглядаючи позови про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та положень частини сьомої статті 376 ЦК України, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкта та чи відмовляється ця особа від такої перебудови.
Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.
При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.
Під істотним порушенням будівельних норм і правил з огляду на положення Законів України «Про основи містобудування»; «Про архітектурну діяльність»; «Про регулювання містобудівної діяльності»; постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт»  від 13 квітня 2011 року № 466 необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо.
Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва особа (власник) може заявити за умови доведеності факту порушення своїх прав самочинною забудовою.
Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16, 391 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль – це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, згідно з вимогами статей 38, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і статті 376 ЦК України орган державного архітектурно-будівельного контролю за наявності обставин, передбачених абзацом 1 частини першої статті 38 цього Закону (у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою), уповноважений та зобов`язаний видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта особі, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу на звернення до суду на підставі частини першої статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у зв`язку з його невиконанням.
Державною архітектурно-будівельною інспекцією України  не надано суду першої інстанції та не представлено Чернігівському апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів того, що натепер  по АДРЕСА_1   на місці належної ОСОБА_1 частини житлового будинку  існує  самочинно зведена будівля, внаслідок зведення якої ОСОБА_1   порушуються права ОСОБА_3 , як співвласника житлового будинку.   
Зважаючи на сукупність обставин справи,  апеляційний суд приймає до уваги, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. 
Проте, упродовж розгляду справи Чернігівським  апеляційним судом, Державна архітектурн будівельна інспекція України  не надала  апеляційному суду жодного чинного  припису  ДАБІ або її територіальних органів  стосовно усунення  ОСОБА_1 порушень чинного законодавства  у сфері містобудівної діяльності , державних будівельних норм і правил та постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом також встановлено, що постановою Кролевецького районного суду Сумської області від 27 квітня 2015 року у справі № 579/530/15-а, яка набрала законної сили, скасовано постанову Управління ДАБІ  у Сумській області від 20 березня 2015 року № 46 у справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800 грн за правопорушення, передбачене частиною сьомою статті 96 КУпАП (а.с. 119-121, т. 1).
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2016 року у справі № 818/1589/16, яка набрала законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ Управління ДАБІ у Сумській області від 13 травня 2016 року № 27-Н про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 14 вересня 2015 року № СМ082152560201 (а.с. 122-123, т.1).
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 29 липня 2016 року у справі № 818/677/16, яка набрала законної сили, визнано протиправним і скасовано припис від 15 квітня 2016 року № 204 «Про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил», виданий ОСОБА_1 головним інспектором будівельного нагляду Управління ДАБІ у Сумській області Худаном Ю. М. (а.с. 124-125, т.1).
Постановою Кролевецького районного суду Сумської області від 13 жовтня 2016 року у справі № 579/912/16-а, яка набрала законної сили, постанова Управління ДАБІ  у Сумській області від 27 квітня 2016 року № 114 про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною сьомою статті 96 КУпАП визнано протиправною та скасована, справу закрито (а.с. 116-118, т.1).
Зазначені судові рішення набрали законної сили та є преюдиційними під час розгляду цієї конкретної справи в силу приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України.
Апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиційні факти – це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.
Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.
Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.
Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені в резолютивній частині рішення.
Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
   
Колегія суддів приймає до уваги, що постанова Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України в Сумській області від 20 березня 2015 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 , наказ Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Сумській області від 13 травня 2016 року про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, припис від 15 квітня 2016 року «Про усуненя порушень вимог законодавства  у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил», виданий ОСОБА_1 , а також постанова Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Сумській області від 27 квітня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП скасовані судовими рішеннями, які набрали законної сили  А отже,  відсутні підстави для задоволення позовних  вимог ДАБІ України про  зобов`язання  ОСОБА_1 знести самочинне будівництво  по АДРЕСА_1 ..
Апеляційний суд також враховує, що на час розгляду цієї справи ОСОБА_1 знесла самочинно зведені стіни  нової будівлі і ніякого будівництва  житлового будинку чи інших споруд натепер вона не проводить. Зазначені обставини в апеляційному суді  третя особа ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 не спростовували і не заперечували.
Разом з тим, упродовж розгляду справи, подружжя ОСОБА_5 наголошували, що ОСОБА_1 не виконала дотепер рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2015 року у справі № 579/1703/13-ц, яким ОСОБА_1 зобов`язано за власний рахунок усунути пошкодження, пов`язані з наслідками розібрання належної їй частини будинку в АДРЕСА_1 відповідно до висновку судово-будівельної експертизи №1376 від 26 грудня 2014року, а саме:
1. Улаштувати бутові фундаменти під середню несучу стіну. Тобто по осі Б побудувати загальний фундамент під існуючу дерев`яну стіну будинку квартири АДРЕСА_3 та під запроектовану стіну будинку, шириною 650мм, з бутобетону з армуванням сітками. Глибина закладення фундаменту від позначки чистої підлоги запроектованої частини будинку повинна становити 1,5м.
2. Посилити і збільшити жорсткість існуючої дерев`яної стіни по осі Б за допомогою системи вертикальних стойок і зв`язків, що з`єднуються шпильками і сполучним елементом смуги 80х8мм. Тобто виконати роботи з посилення жорсткості існуючої дерев`яної стіни квартири АДРЕСА_5 , з використанням металевих смуг 80х8мм і шпильок М 14х300мм та теплоізоляції по осі Б з напівжорстких мінераловатних плит, товщиною 60 мм. між існуючою дерев`яною стіною квартири АДРЕСА_3 і запроектованою стіною будинку, що будується.
Також зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у доступі до горищного приміщення та димаря.
Проте, виконання чи невиконання рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2015 року у справі № 579/1703/13-ц не є предметом позову і не є предметом розгляду у  даній  цивільній справі № 579/968/17-ц , провадження № 22-ц/4823/286/21.   
Отже, аргументи ОСОБА_2 про невиконання ОСОБА_1 вказаного судового рішення не є підставою для задоволення вимог  Державної архітектурно- будівельної інспекції  до ОСОБА_1 про знесення  самочинного будівництва.                                
Зазначені обставини не були належним чином встановлені і не досліджені судом першої інстанції,  та не враховані судові рішення, які набрали законної сили, що призвело до неправльного вирішення спору. 
Сукупність досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить  апеляційний суд до переконання, що рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва. 
Згідно приписів ст. 141 ЦПК України з Державної архітектурно-будівельної інспекції України підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір за апеляційний розгляд справи у розмірі 2400 грн. 

Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2018 року скасувати.
Відмовити в задоволенні позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 , треті особи – ОСОБА_2 , Кролевецька міська рада Сумської області, про знесення самочинного будівництва.
Стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України (вул. Шишкарівська, 9, м. Суми, ЄДРПОУ - 37471912) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2400 грн. за апеляційний розгляд справи.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                  Судді: