Справа № 740/322/21 	Головуючий у 1 інстанції Карпусь  І. М. 	
Провадження № 33/4823/156/21 	  	
Категорія -  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 березня 2021 року,

                                      У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає по АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп. 
Судом встановлено, що 07 грудня 2020 року о 20 год. 05 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Чернігівська в м. Ніжині Чернігівської області керував автомобілем OPEL OMEGA, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невнятна мова, нестійка хода. В присутності свідків відмовився від продуву алкотесту «Драгер» на місці та медичного обстеження на предмет вживання алкоголю, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.  
В підтвердження своїх вимог посилається на неправомірні дії працівників поліції, так як під час зупинки він повідомив, що спиртні напої не вживав, а вранці прийняв ліки від гіпертонії. За станом здоров`я алкоголь не вживає. 
Пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення писав під диктовку працівників поліції, які запевнили, що все обійдеться невеликим штрафом. З даних підстав він відмовився і від проходження медичного огляду.
Зазначає, що під час складання протоколу йому не роз`яснені права, передбачені Конституцією України та ст. 268 КУпАП. 
Звертає увагу, що судом 1 інстанції свідки не допитували, тому їх пояснення не перевірялися. 
Також судом 1 інстанції було порушено його право на захист, так як судовий розгляд проведено у його відсутність, хоча він надавав клопотання про відкладання справи у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні. 
На думку апелянта, постанова суду підлягає скасування, а зважаючи на вимоги ст. 38 КУпАП щодо строків накладення стягнення, провадження у справі підлягає закриттю.     
   
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не погодився з протоколом, вказав, що транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не керував, так як за станом здоров`я спиртні напої не вживає. 
Заслухавши пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт  відмови ОСОБА_1 , у присутності двох свідків, виконати вимоги п 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Обставини вчинення апелянтом адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. 
Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, зокрема, згідно письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 повідомив,  що випив 100 г горілки, після чого керував авто. 
Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. 
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015 року, також порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи  іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р.
Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги закону щодо засвідчення факту відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, тому твердження апелянта про зворотне не заслуговують на увагу. 
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
       
Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Доводи апелянта про те, що розгляд справи відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, без його участі, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.
Матеріалами справи встановлено, що в судові засідання 27.01.2021 р., 10.02.2021 р., 15.02.2021 р., 24.02.2021 р., 05.03.2021 року ОСОБА_1 , будучи повідомленим про день та час судового розгляду, не з`явився, надавав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на лікуванні. Тобто, вказані обставини свідчать про те, що він у встановленому законом порядку сповіщений про місце і час розгляду справи, в даному випадку, судом вживались всі можливі заходи для участі ОСОБА_1 в судовому засіданні. Надані останнім довідки медичного закладу засвідчували факт перебування ОСОБА_1 під наглядом лікувального закладу, проте не вказували на його постійний нагляд, або неможливість самостійного прибуття до суду та приймати участь у судовому засіданні. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що вказані клопотання ОСОБА_1 самостійно подавались через канцелярію суду напередодні судових засідань, що свідчить про можливість його явки в судові засідання.   
В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
Також судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Тому, порушень законних прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності по даній справі, передбачених ст.268 КУпАП, судом допущено не було. Окрім іншого, такі права ОСОБА_1 були поновлені судом апеляційної інстанції під час перегляду справи в апеляційному порядку. 
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи. 
Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Підстави для закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, про що просить апелянт в апеляційній скарзі, відсутні.   
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.
За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.  
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 березня 2021 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	С. О. Акуленко