Єдиний унікальний номер 235/7600/20 
Номер провадження 22-ц/804/1080/21        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

18 травня 2021  року                                                                                                                            м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Канурної О.Д.,
за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,
представника позивача адвоката Безрука В.Л.,
представника відповідача адвоката Бурдужи А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2021 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Бородавки К.П. в місті Покровську Донецької області, повне судове рішення складено 27 січня 2021 року, справі номер 235/7600/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою з 2014 року по 2016 рік. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась донька - ОСОБА_3 .
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2016 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На теперішній час його матеріальний стан змінився, середньомісячний дохід збільшився до 40410,88 грн, тому середній розмір стягнутих аліментів дорівнює 20205,44 грн щомісячно, а також змінився його сімейний стан - він одружився, спільних дітей подружжя ще не має, але у дружини є дитина від першого шлюбу, аліменти на яку батько не платить.
Тому, ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір аліментів, стягнутих на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ? частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовлено.
Із вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2021 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Доводами апеляційної скарги наведено, що висновки, викладені в рішенні суду, не відповідають обставинам справи, рішення постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Суд не взяв до уваги той факт, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина,  має  право  звернутись  до  суду  із заявою про видачу судового наказу 
про стягнення аліментів в розмірі однієї чверті на одну дитину.
При визначенні розміру аліментів у 2016 році, він добровільно погодився з вимогами про стягнення з нього на утримання дитини ? частини заробітку, оскільки на той час мав низький рівень заробітку і аліментів в розмірі ?  частини заробітку не вистачало б на утримання дитини.
З часу призначення аліментів рівень заробітку позивача значно збільшився, розмір стягнення аліментів становить 20205,44 грн щомісячно, в той час, як розмір пожиточного мінімуму для дітей від 6 до 18 років становить 2318,00 грн.
Також судом не взяті до уваги ті обставини, що розмір аліментів за заявою про видачу судового наказу має бути на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.   
Крім того, зазначає, що сімейний стан позивача змінився, оскільки 10 жовтня 2020 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 . Також позивач надає матеріальну допомогу своїм батькам.
В відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Вважає рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2021 року обґрунтованим та винесеним з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Звертає увагу, що позивач вводить суд в оману зазначаючи, що він погодився на призначення аліментів в розмірі ? частини всіх доходів. При цьому позивач не спілкується з дитиною, не приймає участі в її вихованні, не цікавиться її життям.
Дитина перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря, потребує нагляду медичних працівників за станом здоров`я. Заробітна плата позивача не є фіксованою і може зменшуватись.
Суд правильно дійшов висновку про те, що законодавством України не визначено такої підстави для зменшення розміру аліментів як отримання дитиною аліментів в розмірі, що значно перевищує 50% чи 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Крім того, позивач не довів належними доказами надання матеріальної допомоги своїм батькам та не навів доказів власних витрат на їх лікування.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Безрук В.Л. в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.
Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Бурдужа А.В. в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції доводи апеляційної скарги не визнала, просила рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
Позивач та відповідачка в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України, про що свідчить отримання ними 29 квітня 2021 року та 27 квітня 2021 року відповідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с. 149, 150). 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез?явившихся сторін. 
Заслухавши суддю - доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України  судове рішення  повинно ґрунтуватися 
на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.  
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно рішення  Красноармійського міськрайонного районного суду Донецької області від 17 березня 2016 року в справі №235/1621/16-ц  батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 розмірі ? частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішення Красноармійського міськрайонного районного суду Донецької області від 17 березня 2016 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року в справі №235/1621/16-ц  (а.с. 6, 76-77). 
З свідоцтва про шлюб вбачається, що позивач ОСОБА_1 10 жовтня 2020 року уклав шлюб з ОСОБА_7 (а.с. 8). 
З довідки ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 03 листопада 2020 року видно, що ОСОБА_1 з 15 березня 2017 року працює гірником очисного забою на ПрАТ «ШУ «Покровське», заробітна плата позивача за період квітень - вересень 2020 року становить 242465,25 грн (а.с. 7).
З довідки про доходи б/н від 02 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_8 працює у відділі освіти Мирноградської міської ради, загальна сума доходу за період з травня 2020 року по жовтень 2020 року складає 43686,82 грн, середньомісячна заробітна плата - 7281,14 грн (а.с. 9).
Відповідно до довідки від 12 листопада 2020 року №1170 ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , у вказаному будинку проживають ОСОБА_9 - батько та ОСОБА_10 - мати позивача (а.с. 10).
З довідки від 12 листопада 2020 вбачається, що мати позивача ОСОБА_10 , яка проживає в АДРЕСА_1 , за станом здоров`я потребує довготривалого медикаментозного лікування та оперативного втручання (а.с. 11). 
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , відповідачка ОСОБА_11 у шлюбі з ОСОБА_12 народила ІНФОРМАЦІЯ_4 сина ОСОБА_13 (а.с. 42).
Згідно з довідкою №1375 від 17 грудня 2020 року відповідачка ОСОБА_11 проживає в с. Лисівка разом з ОСОБА_12 - чоловік, ОСОБА_14 - дочка, ОСОБА_15 - син (а.с. 40).
З медичних документів вбачається, що ОСОБА_16 знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря з діагнозом «Аденоїди ІІ ст.», має постійні скарги на закладеність носа, кашель через що призначається лікування на протязі 2017 - 2020 років (а.с. 43-72).
Матеріали справи містять відомості, що в 2017 році позивач  ОСОБА_1 звертався до відповідачки ОСОБА_4 з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину ОСОБА_3 , і рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.12.2017 року у справі №235/5799/17 відмовлено в задоволенні позову (а.с. 73-74).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову.
Такий висновок суду першої інстанції є правильним, відповідає фактичним обставинам справи та нормам закону. 
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 
В статтях 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. 
Аналогічне роз`яснення міститься у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в якому передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Тобто, закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров`я, а відповідно до статей 12, 81 ЦПК України сторони повинні довести суду наявність цих обставин, подавши відповідні докази.
Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2016 року з позивача на користь відповідачки на утримання дитини стягнуто аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
З довідки ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 03 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 з 15 березня 2017 року працює гірником очисного забою на ПрАТ «ШУ «Покровське», заробітна плата позивача за період квітень - вересень 2020 року становить 242465,25 грн.
За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
З системного аналізу наведених норм закону та матеріалів справи, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів, які б вказували на неможливість сплати аліментів у раніше визначеному розмірі та необхідність їх зменшення, та, враховуючи встановлені обставини і положення сімейного законодавства, що регулюють питання обов`язків батьків утримувати дитину, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .  
Довід апеляційної скарги  щодо неврахування судом першої інстанції обставини, що розмір аліментів за заявою про видачу судового наказу має бути на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, є безпідставним, оскільки наведена норма закону, на яку посилається ОСОБА_1 , стосується вимоги, за якою може бути видано саме судовий наказ.  
При цьому, частина 2 статті 182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.  
Тобто, глава 15 Сімейного кодексу, де визначений обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання, закріплює мінімальний розмір аліментів на одну дитину, без визначення його граничного розміру.
Інші, наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної  інстанції. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Підстав для скасування судового рішення не вбачається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати позивача по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають. 

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 19 травня 2021 року.

Суддя: