П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 420/9201/20	
Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
10:06 год., м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
26.02.2021 року;
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                              Головуючого судді – Єщенка О.В.
                                суддів                     – Димерлія О.О.
– Танасогло Т.М.
       За участю: секретаря – Іщенка В.О.
           позивача – ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України  в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:
визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03.08.2020 року у перерахунку страхового стажу ОСОБА_1 та зобов`язати Управління перерахувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, починаючи з 21.12.2011 року, з розрахунку її страхового стажу 21 рік та 3 місяці, стягнути недоплачену пенсію;
визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.04.2020 року щодо встановлення надбавки на неповнолітніх дітей, у розмірі 150 грн. на кожну дитину, та зобов`язати Управління встановити ОСОБА_1 надбавку на неповнолітніх дітей у розмірі 150 грн. на кожну дитину, починаючи з 21.12.2011 pоку, стягнути недоплачену надбавку.
В обґрунтування позову зазначено, що з грудня 2011 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та одержує пенсію по інвалідності ІІІ групи, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З моменту призначення пенсії відповідачем не враховано повний трудовий стаж, а також право позивача на надбавку на неповнолітніх дітей. Наведені обставини впливають на належне соціальне забезпечення, порушують право на пенсію у розмірі, встановленому законом, а також надбавки до пенсії, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Суд визнав протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03.08.2020 року у перерахунку страхового стажу ОСОБА_1 .
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, починаючи з 21.12.2011 року, з урахуванням висновків суду.
Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо встановлення ОСОБА_1 надбавки на неповнолітніх дітей, у розмірі 150 грн. на кожну дитину з 2015 року.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області встановити ОСОБА_1 надбавку на неповнолітніх дітей у розмірі 150 грн. на кожну дитину, починаючи з 25.08.2015 року, нарахувати і виплатити недоотримані суми надбавки з 25.08.2015 року з урахуванням здійснених виплат.
В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при призначенні позивачу пенсії відповідачем не враховано положень п. 6 Правил обрахування безперервного трудового стажу робітників та службовців при призначенні допомоги з державного соціального страхування, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 13.04.1973 року № 252, згідно якого безперервний трудовий стаж зберігається незалежно від тривалості перерви у роботі при прийнятті на роботу після звільнення за власним бажанням у зв`язку з переведенням чоловіка на роботу до іншої місцевості та в порушення цих правил не зараховано до страхового стажу за період з 18.07.1991 року до 26.06.1992 року. З 25.08.2015 року позивач є непрацюючим пенсіонером, має на своєму утриманні дітей до 18 років, а тому відповідно до приписів п.п. 3 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року №654 має право на отримання надбавки до пенсії по інвалідності у розмірі 150 гривень на кожну дитину.
Враховуючи встановлені обставини та норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача дійшов висновку про визнання протиправною відмови Управління у перерахунку страхового стажу та бездіяльності щодо встановлення надбавки до пенсії на неповнолітніх дітей, наявність безумовних підстав для зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії з моменту виникнення у позивача такого права.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з посиланням на порушення судом норм матеріального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині задоволених вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, і помилково не враховано, що страховий стаж позивача обчислений, виходячи з даних трудової книжки, диплома про навчання, свідоцтв про народження дітей і даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, чим дотримано положення ст.ст. 24, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом з цим, оскільки заява та повний пакет документів позивачем представлений Управлінню лише 04.03.2019 року, призначення надбавки на неповнолітніх дітей з 01.03.2019 року у повній мірі відповідає умовам, затвердженим як постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року №654 так і ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Наведені обставини у сукупності, а також те, що звернення до суду за перерахунком пенсії відбулось поза межами установленого строку, свідчать про правомірність дій Управління, дотримання відповідачем чинного законодавства та виконання своїх функцій в установленому порядку, необґрунтованість адміністративного позову та відсутність обставин для його задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта та відсутність обставин для скасування судового рішення.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, з 21.12.2011 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та одержує пенсію по інвалідності ІІІ групи, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 50 %  від розміру пенсії за віком.
Згідно Свідоцтв Серії НОМЕР_1 , Серії НОМЕР_2 позивач є матір`ю двох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Страховий стаж позивача обчислений на підставі трудової книжки, диплома про навчання, свідоцтв про народження дітей і даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, та склав 19 років 5 місяців (врахований по 23.08.2012 року).
Згідно протоколу Управління від 26.12.2011 року №21864, при обчисленні страхового стажу та виплаті пенсії відповідачем не зараховано безперервний трудовий стаж позивача, який зберігався  у період з 18.07.1991 року до 26.06.1992 року.
Також, Управлінням не встановлено надбавки до пенсії по інвалідності у розмірі 150 гривень на кожну дитину до 18 років.
На звернення позивача стосовно перерахунку страхового стажу та виплати надбавки до пенсії, Управління повідомило, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж розрахований, виходячи з представлених документів, у тому числі трудової книжки та відомостей в системі персоніфікованого обліку, надбавка до пенсії, передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року №654 виплачується з дня подання відповідної заяви та необхідних документів, а саме з березня 2019 року.
Не погоджуючись з відмовою у перерахунку трудового стажу та встановлення надбавки до пенсії з моменту її призначення, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав на належне пенсійне забезпечення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасника справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.
Згідно із ч. 2 вказаної статті Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV непрацюючі особи з інвалідністю II групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності такого страхового стажу:
у жінок - 20 років, а у чоловіків - 25 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 46 років включно;
у жінок - 21 рік, а у чоловіків - 26 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 48 років включно;
у жінок - 22 роки, а у чоловіків - 27 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 50 років включно;
у жінок - 23 роки, а у чоловіків - 28 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 53 років включно;
у жінок - 24 роки, а у чоловіків - 29 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 56 років включно;
у жінок - 25 років, а у чоловіків - 30 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 59 років включно.
Непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.
Під час вирішення спору по суті судом першої інстанції вірно враховано, що, звернувшись 21.11.2011 року із заявою про призначення пенсії по інвалідності, позивач зазначив про наявність 2 утриманців та додав: трудову книжку, довідку про заробітну плату, документи про стаж, свідоцтва про народження дітей, диплом.
Заявлену пенсію призначено у розмірі 50 % від розміру пенсії за віком.
Згідно протоколу про призначення пенсії, Управлінням обчислено страховий стаж позивача з урахуванням наступних періодів: 01.09.1984 року – 04.07.1987 року (навчання); 17.09.1987 року – 18.07.1991 року; 26.06.1992 року – 31.08.1994 року; 01.03.2005 року – 18.07.2005 року; 21.11.2005 року – 30.11.2008 року; 01.10.2009 року – 31.10.2009 року; 01.01.2010 року – 31.10.2011 року, та склав 19 років 5 місяців.
Не врахованим залишився безперервний трудовий стаж позивача, який зберігався у період з 18.07.1991 року до 26.06.1992 року.
Судом першої інстанції надано вірну правову оцінку обставинам справи і правильно враховано, що відповідно до п. 6 Правил обрахування безперервного трудового стажу робітників та службовців при призначенні допомоги з державного соціального страхування, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 13.04.1973 року №252, безперервний трудовий стаж зберігається незалежно від тривалості перерви у роботі при прийнятті на роботу після звільнення за власним бажанням у зв`язку з переведенням чоловіка чи дружини на роботу до іншої місцевості.
Наявність запису у трудовій книжці про звільнення позивача з роботи за власним бажанням у зв`язку з переведенням чоловіка на роботу до іншої місцевості та прийняття на роботу 26.06.1992 року, відповідно до положень наведених Правил є підставою вважати трудовий стаж з 18.07.1991 року по 26.06.1996 року безперервним.
Відтак, враховуючи, що позивач є особою з інвалідністю III групи, період її страхового стажу на час призначення пенсії більший 20 років, є підтвердженим основними документами право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом з цим, відповідно до положень п.п. 3 п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року №654 з 1 вересня 2008 року, непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні дітей до 18 років, надбавка до пенсії за віком, по інвалідності та за вислугу років, передбачена Законами України «Про пенсійне забезпечення» і «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплачується у розмірі 150 гривень на кожну дитину.
Судом першої інстанції вірно враховано, що з 25.08.2015 року позивач є непрацюючим пенсіонером, має на своєму утриманні двох дітей віком до 18 років, а тому в силу вищенаведених положень постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 набула право на виплату надбавки до пенсії по інвалідності у розмірі 150 гривень на кожну дитину.
При цьому, доводи апелянта про не подання позивачем у вказаний період матеріалів, які дають право на надбавку до пенсії, спростовуються заявою позивача про призначення пенсії та доданими до неї матеріалами.
Враховуючи викладене, оскільки у розпорядженні Управління були основні документи, за якими підтверджується повний трудовий стаж позивача та право на надбавку до пенсії, але відповідні виплати та перерахунок пенсії відповідач не здійснив, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність безумовних підстав для зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити ці дії в судовому порядку.
Спростовуючи доводи апелянта про порушення позивачем строку судового оскарження дій при розрахунку та виплаті пенсії, апеляційний суд зазначає, що матеріали пенсійної справи не містять відомостей про фактичне ознайомлення позивача із розрахунком пенсії у кожному періоді проведення виплат.
За таких обставин, посилання апелянта на те, що позивач був обізнаний із розрахунком пенсії під час її одержання, є необґрунтованими, оскільки такі нарахування проводяться у фіксованому розмірі без повідомлення пенсіонеру конкретного розрахунку виплат.
Звернення із цим позовом відбулось в межах шестимісячного терміну, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України, з моменту одержання позивачем відповідей Управлінням стосовно розрахунку пенсії.
З огляду на наведене, оскільки висновки суду про наявність підстав для часткового задоволення позову відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

                                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року  - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено та підписано 24.05.2021 року.

   Головуючий суддя:                                                            О.В. Єщенко
                             
                            судді:                                                            О.О. Димерлій
                                                                                                    
                                                                                                   Т.М. Танасогло