ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року	Львів	Справа № 500/1801/21 пров. № А/857/10720/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                     Хобор Р.Б.,
суддів                                                                          Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.
з участю секретаря судового засідання                         Максим Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року, ухвалене суддею Баб`юком П.М. у м. Тернопіль в порядку письмового провадження у справі № 500/1801/21 за адміністративним позовом Тернопільської міської ради до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови 

                                                             В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд скасувати постанову про визначення особи боржника від 19.02.2021 року у виконавчому провадженні № 64119481.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач самостійно, без заяви заінтересованої сторони, без звернення до суду, замінив сторону виконавчого провадження – боржника з управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради на Тернопільську міську раду.
Позивач вважає, що відповідач порушив порядок заміни сторони у виконавчому провадженні, тим більше, що боржником, згідно з виконавчим листом, є управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради, як виконавчий орган, а не Тернопільська міська ради.
Просив скасувати рішення відповідача як протиправне.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 19.02.2021 року щодо визначення особи боржника у виконавчому провадженні № 64119481.
Стягнуто на користь Тернопільської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову. 
Таку позицію відповідач пояснює тим, що, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань до складу Тернопільської міської ради входить Управління містобудування архітектури та кадастру Тернопільської міської ради. Вважає, що стороною боржника у постанові від 06.10.2020 року у № 63231007 є Тернопільська міська рада, виконавчим органом якої є Управління містобудування архітектури та кадастру, а тому вважає, що державний виконавець прийняв постанову відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження».
Водночас, суд першої інстанції необґрунтовано заперечив ці доводи відповідача, а тому, на думку відповідача, прийняв необґрунтоване рішення. 
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що на виконанні у старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дубчак М.З. перебуває виконавче провадження № 63231007 щодо примусового виконання виконавчого листа № 500/709/20 від 19.08.2020 року, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом, яким зобов`язано Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу будівельного паспорта на забудову земельної ділянки.
06.10.2020 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дубчак М.3. прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження № 63231007. 
19.02.2021 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дубчак М.3. прийняла постанову щодо визначення особи боржника у виконавчому провадженні № 64119481.
Відповідно до цієї постанови, стороною боржника у виконавчому провадженні № 63231007 визначено Тернопільську міську раду виконавчим органом якої являється Управління містобудування, архітектури та кадастру.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив порядок заміни сторони у виконавчому провадженні.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).
У відповідності до ст.1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч.1 ст.13 Закону № 1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Як визначено ч.1 ст.14 Закону № 1404-VIII, учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з частинами першою, другою статті 15 Закону № 1404-VIII, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Відповідно до ч.5 ст.15 Закону № 1404-VIII, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Аналогічне правило міститься і у статті 379 КАС України.
Відповідно до пункту 12 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року  № 512/5 (далі - Інструкція) на підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувану чи до суду.
Отже, відповідно до наведених вище норм права, заміну сторони виконавчого провадження здійснює суд за заявою виконавця. За результатами розгляду цієї заяви судом, на підставі постановленої судом ухвали, виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що державний виконавець у даній ситуації зазначеного порядку не дотримався та всупереч нормам законодавства, одноосібно, за відсутності заяви сторони виконавчого провадження чи заяви заінтересованої особи, за відсутності відповідної ухвали суду, прийняв постанову щодо визначення особи боржника, якою фактично замінив боржника у виконавчому провадженні.
Тому, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції в тому, що відповідач протиправно постановою замінив сторону боржника, внаслідок чого цю постанову необхідно скасувати.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі № 500/1801/21 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повний текст постанови складений  23.06.2021 року