ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року	Львів	Справа № 380/10209/20 пров. № А/857/7375/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Качмара В.Я., Пліша М.А.
за участі секретаря судового засідання                        Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Плаза Сервіс» на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року (суддя – Кухар Н.А., м. Львів, повне судове рішення складено 09 березня 2021 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемберг-Плаза Сервіс" до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про стягнення пені,-

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Лемберг-Плаза Сервіс» у  листопаді 2020 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення з Державного бюджету України на його користь пені за період з 28.06.2019 по 10.11.2020 у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року позов задоволено повністю. 
Представник позивача 23.02.2021 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути на користь ТОВ «Лемберг-Плаза Сервіс» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 40000 грн. 
Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року   заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області     на користь ТОВ «Лемберг-Плаза Сервіс» 10000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, його оскаржили Головне управління ДПС у Львівській області та ТОВ «Лемберг-Плаза Сервіс», які із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати додаткове рішення. 
Головне управління ДПС у Львівській області з посиланням на окремі положення статті 134 КАС України в апеляційній скарзі зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспіврозмірним зі складністю справи, із часом дійсно витраченим на виконання відповідних видів робіт, а також із обсягом наданих адвокатом послуг. Тому відповідач просить відмовити у задоволенні заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.
Позивач в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що надання професійної правової допомоги у справі підтверджено належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами. Тому судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які встановлюють право сторони процесу, що не є  суб`єктом владних повноважень, на відшкодування понесених  витрат на професійну правову допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді при умові винесення рішення на її користь. Крім того, звертає увагу на те, що суд не вправі визначати умови, на яких будується співпраця позивача з адвокатом. Визначена договором сума була погоджена сторонами, у зв`язку з чим розмір витрат підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Крім того, відповідач не довів неспівмірності витрат як це передбачено частинами 6, 7  статті 134 КАС України. З огляду на вказане просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та задовольнити заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи частково заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що на користь позивача підлягає стягненню лише 10000 грн. витрат на оплату послуг адвоката, що є співмірним по відношенню до складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною третьою статті 132 цього Кодексу до витрат, пов`язаних із розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.  
Отже, витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат.
Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).
Склад та обсяг судових витрат визначено у частині третій статті 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
У відповідності до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу заявник долучив: копію ордеру серії ВС № 1061193 від 22.02.2021, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, детальний опис робіт, договір про надання правничої допомоги № 01/19 від 09.01.2019, протокол узгодження гонорару від 19.10.2020, платіжне доручення № 679 від 29.01.2021, акт приймання-передачі послуг від 17.02.2021, акт приймання-передачі послуг від 19.02.2021.
Відповідно до акта приймання-передачі послуг від 17.02.2021 АО «Юридична фірма «Марусяк та партнери» були надані наступні юридичні послуги: підготовка позовної заяви про стягнення пені (3 години – 7500 грн.); розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 28.06.2019 по 28.10.2020 (1 година -   2500 грн.); участь у судовому засіданні 10.12.2020 (1 година – 2500 грн.); вивчення відзиву на позовну заяву, підготовка відповіді на відзив на позовну заяву (3 год. - 7500 грн.); участь у судовому засіданні 22.12.2020 (1 год. – 2500 грн.); контроль за виконанням рішення суду по справі №1.380.2019.002189, підготовка заяви про збільшення позовних вимог, підготовка оновленого розрахунку пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 29.10.2020 по 10.11.2020 (3 години – 7500 грн.); участь у судовому засіданні 26.01.2021 (1 година – 2500 грн.); вивчення відзиву на заяву про збільшення позовних вимог від ГУ ДПС у Львівській області, підготовка відповіді на відзив на заяву про збільшення позовних вимог (2 години – 5000 грн.);   участь у судовому засіданні 18.02.2021 (1 година – 2500 грн.).
Загальна вартість наданої правничої допомоги становить 40000 грн.
Відповідно до платіжного доручення № 679 від 29.01.2021 позивачем сплачено АО «Юридична фірма «Марусяк і партнери»» згідно з договором про надання правової допомоги від 09.01.2019 № 01/19 витрат на правничу допомогу в розмірі 40000 грн.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №362/3912/18, від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» зазначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справах №810/3806/18, №810/2816/18, №810/3806/18), від 22 листопада 2019 року у справі №810/1502/18.
З системного аналізу вищевказаних правових норм можна дійти висновку, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Так, у справі встановлено, що за підготовку позовної заяви про стягнення пені тривалістю три години позивачем сплачено 7500 грн., а за розрахунок пені з приводу несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за період з 28.06.2019 по 28.10.2020 тривалістю одну годину – 2500 грн. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість вказаного розрахунку, оскільки підготовка та подання позовної заяви про стягнення пені має включати розрахунок цієї пені. Також, підготовка позовної заяви на п`яти не вимагає затрати часу тривалістю три години, оскільки аналогічний позов вже було подано в інтересах позивача АО   «Юридична фірма «Марусяк та партнери» за період з 15.04.2019 по 27.06.2019. Отже, до відшкодування підлягають витрати позивача на підготовку позовної заяви тривалістю 1 година та вартістю 2500 грн. 
Щодо відшкодування витрат на представництво інтересів клієнта при розгляді Львівським окружним адміністративним судом справи № 380/10209/20 (10.12.2020, 22.12.2020, 26.01.2021, 18.02.2021), то апеляційний суд встановив наступне.
Підготовче засідання 10 грудня 2020 року тривало 2 хв., підготовче засідання 22 грудня 2020 року тривало 3 хв., підготовче засідання 26 січня 2021 року тривало 3 хв., судове засідання 18 лютого 2021 року тривало 40 хв. Таким чином, затрачений час на вказані судові засіданні склав 48 хв., а не чотири години як зазначено представником позивача. Отже, суд першої інстанції вірно вважав, що до відшкодування підлягають витрати позивача за участь у судових засіданнях тривалістю 1 година та вартістю 2500 грн.
Щодо відшкодування витрат позивача за вивчення відзиву на позовну заяву, підготовку відповіді на відзив на позовну заяву та вивчення відзиву на заяву про збільшення позовних вимог від Головного управління ДПС у Львівській області, підготовку відповіді на відзив на заяву про збільшення позовних вимог, то такі витрати не є співмірними із затраченим часом представника позивача, оскільки відповідь на відзив складається з чотирьох аркушів та відповіді на відзив на заяву про збільшення позовних вимог складається також з чотирьох аркушів. Таким чином, до відшкодування підлягають витрати позивача за надану вказану вище правову допомогу тривалістю 1 година та вартістю 2500 грн.
З приводу відшкодування витрат позивача за контроль за виконанням рішення суду по справі №1.380.2019.002189, підготовку заяви про збільшення позовних вимог, підготовку оновленого розрахунку пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 29.10.2020 по 10.11.2020 (3 години – 7500 грн.), то такі з огляду на фактично витрачений адвокатом час підлягають задоволенню частково в сумі 2500 грн.   
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просив стягнути за рахунок відповідачів, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.
Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування 40000 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з Головного управління ДПС в Львівській області становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. 
Отже, за результатами розгляду апеляційних скарг колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне додаткове рішення, яким частково задовольнив заяву позивача про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване додаткове рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове. 
Міркування і твердження апелянтів не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим їхні апеляційні скарги на додаткове рішення суду не підлягають задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційних скарг колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Львівській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Плаза Сервіс» залишити без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі № 380/10209/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 09 червня 2021 року