ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/579/21 Справа № 210/5513/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 квітня 2021 року                                                        м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у ТОВ «Бізнес Тех», місце проживання: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 23 вересня 2020 о 03 год. 47 хв. у Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, Металургійний район, по пр-т Гагаріна, б. 26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фольксваген Гольф д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alkotest6820» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №247 від 23.09.2020, результат огляду становить 2,15% проміле. Права особі зачитано та роз`яснено на БК АЕ00150, АЕ00231.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити.
В обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що про існування і зміст постанови суду дізнався тільки 20.01.2021 року, в засідання суду викликаний фактично не був. 14.10.2020 року його не пустили до суду через карантин, повідомили, що слухання справи буде за іншої дати, однак повідомлення про час та місце слухання справи так і не отримав.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що результати виміру не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно роздруківки алкотестера останнє калібрування приладу проводилося 24.10.19 року, а дата огляду 23.09.20 року, тобто більше ніж передбачені 6 місяців.
Вказує,що його не було відсторонено від управління

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, про існування і зміст постанови дізнався тільки 20.01.2021 року, апеляційний суд вважає за можливе поновити останньому строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: письмовими поясненнями свідків, рапортом працівника поліції, чеком-квитанцією з спеціального засобу “Драгер”, результат огляду складає 2.15 проміле, актом огляду на стан сп`яніння, безпосередньо протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР № 101236 від 23 вересня 2020 року, а також відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції. 
Доводи апелянта про те, що результати виміру не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно роздруківки алкотестера останнє калібрування приладу проводилося 24.10.19 року, а дата огляду 23.09.20 року, тобто більше ніж передбачені 6 місяців не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, матеріали справи містять письмові пояснення свідків, відеозапис з бодікамер працівників поліції, які повністю узгоджуються з викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення обставинами, узгоджуються між собою та сумнівів не викликають.
Таким чином, всі наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт перебування ОСОБА_1 в алкогольному стані та засвідчений алкотестером Драгер результат алкогольного сп`яніння 2,15 проміле.
Відсутність калібровки приладу Драгер, на думку апеляційного суду, з урахуванням інших доказів по справі не є фундаментальним порушенням.
Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».
При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.
Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, оскільки на з відеозапису вбачається, що працівник поліції пояснив ОСОБА_1 необхідність виклику тверезого водія.
Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 266, 268 КУпАП, Інструкції, Інструкції 2, поліцейськими дотримано.
Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.9 а ПДР України та його дії містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд- 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2020 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Пістун