Номер провадження: 22-ц/813/6349/21 
Номер справи місцевого суду: 501/2456/20
Головуючий у першій інстанції Смирнов  В. В.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,
розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 25 листопада 2020 року, постановленого під головуванням судді Смирнова В.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -
в с т а н о в и в:
У липні 2020 року  ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народженняу твердій грошовій сумі розміром 6000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
В обґрунтування вимог позивачка зазначила, щосторони з 2012 року мешкали разом. За час перебування у шлюбних відносинах і мешканням однією родиною у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Походження доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народженнявід батька визначили за їх спільною заявою, згідно ч. 3 ст. 122 СК України.
Оскільки, донька знаходиться на її утриманні, а відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25 листопада 2020 року позов ОСОБА_2 задоволений.
Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу),але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 23.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі розміром 6000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянтзазначив, що суд стягуючи аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно не звернув уваги на те, що позивачем була подана заява про збільшення позовних вимог, в якій вона просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, однак суд не розглянув вказану заяву та не застосував до спірних правовідносин вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, у зв`язку з чим вийшов за межі позовних вимог.
Відзиву до суду надано не було.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за таких підстав.
Згідно статті 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Задовольняючи позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив ізтого, що відповідач надав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги, а оскільки до суду не було надано доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, стягнув з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Водночас, відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до пунктів 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, у відповідності із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198,199 СК України, і своїх повнолітніх дочку, сина.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття183 цього кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 84 СК України) і виплачуються щомісячно.
Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батькамиОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвомпро народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 360 від 27 червня 2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області (а.с. 6).
З довідки, виданої Чорноморським міським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області№ 381161-2019 від 21.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 3).
Також з довідки про реєстрацію місця проживання особи від 09 червня 2020 року №10-1148 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 26 листопада 2004 року (а.с. 8).
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 09 червня 2020 року №10-1149 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 27 червня 2013 року (а.с. 9).
Звертаючись до суду з уточненим позовом ОСОБА_2 зазначила, що оскільки їй невідомий розмір заробітної плати відповідача та розмір його доходів, то позивач вважає, що необхідно стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі розміром 6000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини.
За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями частин 1, 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності відповідача утримувати свою дитину та вважає обґрунтованим висновок щодо стягнення з відповідача аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що суд стягуючи аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не звернув увагу, на те, що ОСОБА_2 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог та просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. (а.с. 22).
Тобто, суд першої інстанції змінив обраний позивачем спосіб стягнення аліментів та стягнув аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18.
Колегія суддів  погоджується із доводами апеляційної скарги, що суд першої  інстанції, вийшов за межі позовних вимог та розглянув вимогу, що не була предметом розгляду у суді першої інстанції, тобто змінив спосіб присудження аліментів. При цьому судом  першої  інстанції порушено положення частини третьої статті 181 СК України, оскільки спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, що судом враховано не було.
Однак, колегія суддів звертає увагу, що позивачем в порушення вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України не надано до суду доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини саме у розмірі 6000 грн.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 роківвстановлено: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Колегія суддів з урахуванням викладених обставин, керуючись принципами розумності і справедливості, врахувавши стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, вважає за необхідним визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання дитини у розмірі 2000 грн. щомісячно. 
Аліменти саме у такому розмірі будуть достатніми для забезпечення мінімальних потреб дитини та не ставлять у скрутне становище платника аліментів.
При цьому сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).
Оскільки, суд першої інстанції розглянувши справу вийшов за межі позовних вимог, що призвело до порушення вимог закону, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_2 .
Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
ОСОБА_2  звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому з ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанціях у розмірі 2102 грн.(840,80 грн. + 840,80 грн. х 150 % = 2102 грн.).
З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384, 389ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 25 листопада 2020 року - скасувати.
Прийняти постанову.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 23 липня 2020 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 2102 гривні.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 14 травня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ С.М. Сегеда