Справа № 991/1442/21
Провадження № 1-кс/991/1882/21

УХВАЛА
6 квітня 2021 року 	місто Київ	

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу  ОСОБА_3  на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

11.03.2021 колегією суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.03.2021 про відмову у відкритті провадження скасовано, матеріали за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ) повернуто Вищому антикорупційному суду для вирішення питання щодо можливості її розгляду по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.
16.03.2021 матеріали цієї скарги надійшли до Вищого антикорупційного суду.
(1) Короткий зміст поданої скарги
Відповідно до змісту скарги 19.12.2020 ОСОБА_3 подав Голові Комітету з питань правоохоронної діяльності Верховної Ради України звернення. Однак, листом від 02.01.2021 це звернення було перенаправлено до Генерального прокурора, а листом від 14.01.2021 Офіс Генерального прокурора надіслав його до Київської міської прокуратури. Прокуратура, у свою чергу, листом від 12.02.2021 скерувала звернення у частині можливих неправомірних дій суддів Дніпровського районного суду м. Києва та Київського апеляційного суду до Територіального управління Державного бюро розслідувань та Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ).
Скаржник зазначає, що такий лист службові особи НАБУ отримали 23.02.2021, однак в порушення вимог ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) відомостей до ЄРДР не внесли.
Тому він у скарзі, зокрема, просить зобов`язати НАБУ внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) щодо суддів Дніпровського районного суду м. Києва, Київського апеляційного суду за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 396 КК України, директора КНП «ЦПМСД № 3 Дарницького району міста Києва» за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України, співробітника КНП «ЦПМСД № 3 Дарницького району м. Києва» за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.
(2) Позиції учасників, висловлені у судовому засіданні
У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану ним скаргу, просив її задовольнити із підстав, викладених у ній. Крім того, надав суду письмові пояснення по суті скарги та разом з ними роздруківку заяви про вчинення кримінальних правопорушень від 04.01.2021, яку скаржник до цього подавав до НАБУ, копію штатного розпису КНП «ЦПМСД №3 Дарницького району м. Києва», що містить, як вказав ОСОБА_3 , ознаки підроблення.
Усно пояснив, що дружину ОСОБА_3 було звільнено з роботи, яка на той час працювала у медичному закладі. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва своїм рішенням поновив її на роботі. Це рішення роботодавцем виконано не було у зв`язку з реформуванням медичної установи. Після цього, дружина ОСОБА_3 знову звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовною заявою. Під час здійснення розгляду цієї справи суддя Дніпровського районного суду м. Києва зупинила технічний запис засідання та вказала відповідачу додатково принести штатний розпис із зазначенням необхідних для неї відомостей. Після чого, представник роботодавця надав суду штатний розпис із підробленими відомостями. За результатами вирішення трудового спору суддя Дніпровського районного суду м. Києва відмовила у задоволенні позовних вимог дружини скаржника, що мотивувала наявністю у матеріалах справи лише одного документу – штатного розпису, що містив підроблені відомості. Крім того, суддя допустила значні процесуальні порушення, чим позбавила позивача права на касаційне оскарження рішення. В свою чергу, апеляційний суд залишив без змін таке рішення судді суду першої інстанції.
Скаржник сказав також, що раніше неодноразово звертався до слідчих, прокуратури, Вищої ради правосуддя зі скаргами на дії суддів.
Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином. Натомість НАБУ направило письмові пояснення щодо змісту скарги. У них зазначено, що 02.02.2021 у НАБУ було зареєстровано направлене листом Київської міської прокуратури від 27.01.2021 № 31/1-171вих-21 звернення ОСОБА_3 щодо можливих дій окремих суддів Дніпровського районного суду м. Києва та Київського апеляційного суду. Відповідно до змісту пояснень реєстрації у ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Водночас, ОСОБА_3 у зверненні не наведено об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення суддями певних корупційних правопорушень, здійснення досудового розслідування у яких віднесено до підслідності НАБУ. Крім того, представник НАБУ посилається на положення закону та судової практики, що гарантують незалежність суддів при здійсненні правосуддя.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності особи, бездіяльність якої оскаржується.
(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при розгляді поданої скарги
На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК).
Чинний КПК закріплює наступну процедуру початку досудового розслідування. Так, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР (ч. 1 ст. 214 КПК).
Крім цього, відповідно до пунктів 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
З аналізу вказаних норм вбачається обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення. При цьому, варто наголосити, що передбачена чинним КПК процедура внесення відомостей не свідчить, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Вона передбачає те, що для перевірки відповідних підстав не потрібно проводити детальну оцінку викладених у заяві відомостей, а необхідно перевірити зміст самої заяви.
Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у своїй заяві має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).
У випадку, якщо зі змісту заяви неможливо встановити цих загальних ознак, тобто чи могло бути вчинено злочин взагалі, такі відомості до реєстру не внесенню підлягають.
Реалізуючи функцію судового контролю, слідчим суддею було досліджено подані скаржником матеріали та пояснення, що надійшли від органу, можлива бездіяльність якого оскаржується.
Із матеріалів скарги вбачається, що 19.12.2020 ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Голови Комітету з питань правоохоронної діяльності Верховної Ради України зі зверненням. У ньому він вказував, що судді Дніпровського районного суду м. Києва та Київського апеляційного суду вийшли за межі своєї компетенції та прийняли завідомо неправосудні рішення, які вже впродовж двох з половиною років відібрали у його дружини конституційне право заробляти собі на життя працею.
Голова Комітету з питань правоохоронної діяльності це звернення переадресував Генеральному прокурору для розгляду.
Листом від 14.01.2021 Офісом Генерального прокурора направлено звернення до Київської міської прокуратури.
Київська міська прокуратура, в свою чергу, листом від 12.02.2021 копії звернення ОСОБА_3 в частині дії суддів Дніпровського районного суду м. Києва та Київського апеляційного суду скерувала до Територіального управління Державного бюро розслідувань та Національного антикорупційного бюро України для розгляду в межах компетенції. Відповідно до пояснень, наданих представником НАБУ, цей орган отримав звернення ОСОБА_3 02.02.2021 та воно стосувалось можливих неправомірних дій суддів Дніпровського районного суду м. Києва та Київського апеляційного суду.
За приписами ч. 1 ст. 33-1 КПК Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці до статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК.
Примітка до статті 45 КК України відносить до корупційних злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.
Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої статті 33-1 КПК.
ОСОБА_3 просить внести відомості до ЄРДР щодо вчинення суддями злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 396 КК України. Однак, лише злочин за ч. 2 ст. 364 КК України віднесений до підсудності Вищого антикорупційного суду. За іншими статтями слідчий суддя не має повноважень розглядати скаргу, не може встановлювати наявність або відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення цих злочинів. Тому в цій частині скарга не перевіряється слідчим суддею.
Не здійснюючи детального аналізу обставинам, що зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що у ній у загальних рисах не наведено конкретних, відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення суддями корупційного злочину, визначеного у ст. 364 КК України (зловживання владою чи службовим становищем).
Зокрема, стаття 364 КК України визначає, що кримінальна відповідальність за нею настає, якщо службова особа умисно, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи, використала владу чи службове становище всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.
При цьому тяжкими наслідками за вказаною статтею вважається шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян (п. 3 примітки до статті 364 КК України).
Заява, подана ОСОБА_3 , таких відомостей не містить.
Із змісту поданої заяви вбачається, що доводи скаржника ґрунтуються виключно на незгоді із прийнятим суддями рішеннями, мотивами, що у них наведені. У заяві скаржник зазначає про певні особливості розгляду справи, наводить правові висновки, зроблені суддями, які на його думку, свідчать про порушення вимог чинного законодавства при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанції. При цьому в заяві не зазначено конкретних обставин, що вказували або могли б свідчити про вчинення суддями саме корупційного правопорушення. Оцінка ж судових рішень може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального перегляду. Крім того, закон передбачає перегляд рішень за наявності нововиявлених чи виключних обставин (стаття 423 Цивільного процесуального кодексу України).
Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Більше того, законом визначено можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності у випадку вчинення дисциплінарного проступку, що здійснюється визначеним законом компетентним органом.
Ст. 126 Конституції України гарантує незалежність і недоторканність суддів, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.
Тобто з урахуванням того, що у заяві не зазначено достатніх відомостей, які могли б свідчити про вчинення суддями корупційного злочину, визначеного ч. 2 ст. 364 КК України, зважаючи на закріплені законодавством України гарантії незалежності судової гілки влади, слідчий суддя робить висновок, що подана скарга в частині вчинення суддями корупційного правопорушення є необґрунтованою. Отже, вона не підлягає задоволенню.
Водночас, слідчий суддя не уповноважений здійснювати судовий контроль стосовно можливого вчинення суддями та іншими зазначеними суб`єктами злочинів, передбачених за ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 382, ч. 2 ст. 396, КК України в силу вимог ст. 33-1 КПК, що визначають предметну підсудність Вищого антикорупційного суду.
Варто також вказати, що із матеріалів скарги не вбачається, що Київська міська прокуратура надсилала до НАБУ звернення ОСОБА_5 стосовно директора КНП «ЦПМСД № 3 Дарницького району міста Києва», співробітника КНП «ЦПМСД № 3 Дарницького району м. Києва». Таке звернення було надіслане НАБУ лише в частині дії суддів.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК скарга повертається особі, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
Рішення про повернення скарги, у разі подання її до суду, де вона не підлягає розгляду, тобто є непідсудною цьому суду, слідчий суддя може прийняти при вирішенні питання про відкриття провадження за такою скаргою.
Разом з тим, якщо після відкриття провадження за скаргою буде встановлено, що воно відкрите при наявності хоча б однієї із умов, передбачених ч. 2 ст. 304 КПК, слідчий суддя має постановити ухвалу про закриття провадження за такою скаргою. Така позиція узгоджується із рішенням Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 569/17036/118.
Враховуючи зазначене, слідчий суддя робить висновок, що провадження за скаргою в цій частині підлягає закриттю.
На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

-відмовити у задоволенні скарги  ОСОБА_3  на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в частині вчинення суддями Дніпровського районного суду м. Києва та Київського апеляційного суду кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України;
-в іншій частині провадження за скаргою закрити.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Слідчий суддя                                                                 ОСОБА_1