Єдиний унікальний номер 229/3056/19 
Номер провадження 22-ц/804/1007/21        

Єдиний унікальний номер 229/3056/19
Номер провадження 22-ц/804/1007/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:
Головуючого - судді Халаджи О. В.
суддів: Никифоряка Л.П. Новікової Г.В., 
секретар Кіпрік Х.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 11 лютого 2021 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна (суддя першої інстанції ОСОБА_4 повний текст ухвали складено 11 лютого 2021 року),

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дружківського міського суду Донецької області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна.
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 11 лютого 2021 року провадження у цивільній справі №229/3056/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна закрито, у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Із вказаною ухвалою суду не погодилась ОСОБА_1 , та подала апеляційну скаргу, вважає, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без врахування норм чинного законодавства України та обставин, які є важливими для правильного вирішення справи по суті.
В обґрунтування доводів скарги зазначає, що у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачки у справі ОСОБА_2 адвокатом було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника після смерті ОСОБА_2 клопотання було аргументовано тим, що за заявою доньки ОСОБА_2 . ОСОБА_1 було відкрито спадкову справу на майно, яке залишилося після смерті позивача, а також померлою ОСОБА_2 02 квітня 2014 року було складено заповіт, згідно якого позивач здійснила розпорядження на випадок смерті, яким заповіла все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона матиме право за законом заповіла на ім`я ОСОБА_1 .
Наголошує на тому, що спірні правовідносини за даним позовом про поділ спільного майна, безпосередньо стосуються спадкоємців після смерті позивачки, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і після смерті якої відкрилась спадщина, оскільки в разі ухвалення рішення на користь позивача по даному спору, а саме стягнення з відповідача половини вартості автомобіля та в подальшому смерті позивача, ОСОБА_1 мала б законну змогу претендувати на цей розмір компенсації, як спадкоємець після смерті ОСОБА_2 .
Приймаючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції порушив права, яка спадкоємця майна, яке могло належати померлій.
ОСОБА_1 просила ухвалу Дружківського міського суду Донецької  області від 11 лютого 2021 року в частині закриття провадження скасувати та направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Від представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, вважає, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні, просив залишити її без змін.
Учасники справи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Дружківського міського суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про поділ майна. 
З урахуванням уточнених позовних вимог предметом позову було: визнання спільним сумісним майном сторін дачної ділянки, яка розташована у Садівницькому товаристві «Дружба» за №122 та набута під час спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу; визнання права власності за ОСОБА_2 1/2 частини дачної ділянки, яка розташована у Садівницькому товаристві «Дружба» №122 та набута під час спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу; зобов`язання відповідача за власний кошт відновити металевий паркан на земельній ділянці площею 0,03 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на тому самому місці, з якого його було демонтовано;  стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 8000,00 грн.; визнання спільним сумісним майном сторін автомобіля Nissan Note д.н. НОМЕР_1 та визнання права власності на 1/2 частину автомобіля Nissan Note д.н. НОМЕР_1 за позивачем; стягнення з відповідача компенсації у розмірі половини вартості придбаного автомобіля.
Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року, позовні вимоги позивача ОСОБА_6 в частині: визнання спільним сумісним майном сторін дачної ділянки, яка розташована у Садівницькому товаристві «Дружба» за №122 та набута під час спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу; визнання права власності за ОСОБА_6 1/2 частини дачної ділянки, яка розташована у Садівницькому товаристві «Дружба» №122 та набута під час спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу; зобов`язання відповідача за власний кошт відновити металевий паркан на земельній ділянці площею 0,03 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на тому самому місці, з якого його було демонтовано; стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 8000,00 грн., були залишені без розгляду. 
Залишено позовні вимоги позивача ОСОБА_6 в частині: визнання спільним сумісним майном сторін автомобіля Nissan Note д.н. НОМЕР_1 та визнання права власності на 1/2 частину автомобіля Nissan Note д.н. НОМЕР_1 за позивачем; стягнення з відповідача компенсації у розмірі половини вартості придбаного автомобіля.
Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 15 травня 2019 року, був встановлений факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період з 01 січня 2004 року по вересень 2016 року (а.с.28-32).
Судом встановлено, що в період спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , був придбаний автомобіль Nissan Note д.н. НОМЕР_1 , який був зареєстрований 10.08.2012 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відповіддю начальника територіального сервісного центру МВС №1443 (а.с.154), та не заперечується сторонами. 
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дружківка, Донецької області (а.с.146).
Із свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 та свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 , вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є донькою померлої ОСОБА_6 (а.с.152-153).
Згідно заповіту від 02 квітня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі №1453, ОСОБА_6 належні їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку вісімдесят шість, розташовані по АДРЕСА_2 , а також все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті та на, що вона матиме право за законом, заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.148).
25 січня 2021 року на підставі заяви ОСОБА_1 , яка є донькою померлої ОСОБА_6 приватним нотаріусом Гнатенко В.Л. відкрито спадкову справу на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № витягу 63276570 (а.с.147).
Відповідно до відповіді начальника територіального сервісного центру МВС №1443, автомобіль марки Nissan Note, номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_5 , РІК випуску 2012, колір білий, який був зареєстрований 10 серпня 2012 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перереєстрований 07 квітня 2016 року на іншого власника (а.с.154).
Закриваючи провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність предмету спору, оскільки на час відкриття спадщини автомобіль марки Nissan Note, номерний знак НОМЕР_1 не належав позивачці ОСОБА_6 і вона не мала права власності на його частку, а також він не належав відповідачу ОСОБА_3 ,
Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що 31 травня 2019 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом  до ОСОБА_3 про поділ спільного майна.
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 24 грудня 2020 року частину позовних вимог залишено без розгляду, залишено до розгляду позовні вимоги позивача ОСОБА_6 в частині: визнання спільним сумісним майном сторін автомобіля Nissan Note д.н. НОМЕР_1 та визнання права власності на 1/2 частину автомобіля Nissan Note д.н. НОМЕР_1 за позивачем; стягнення з відповідача компенсації у розмірі половини вартості придбаного автомобіля.
03 лютого 2021 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим що, спірний автомобіль не входить до складу спадщини позивачки (а.с.159-160).
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з пунктами 2, 10 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом: визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Так, закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Відсутність предмету спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами, а припинення провадження у справі - це форма закінчення цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про виділ в натурі, визначення меж та встановлення порядку користування земельною ділянкою; визнання недійсними, незаконними та скасування: рішення Виконавчого комітету Краматорської міської ради про оформлення права приватної власності, технічного паспорту, свідоцтва про право власності та витягу про державну реєстрацію права на житловий будинок, Технічної документації із землеустрою, державної реєстрації земельної ділянки, Рішення Біленківської селищної ради про затвердження технічної документації із землеустрою, свідоцтва про право власності на земельну ділянку.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).
Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.
Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла позивачка у справі ОСОБА_6 (а.с.146).
02 квітня 2014 року позивачем ОСОБА_6 було складено заповіт на свою доньку ОСОБА_1 , відповідно до якого вона заповіла її житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку номер вісімдесят шість, розташовані по АДРЕСА_2 , а також все майно де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати на день смерті та на що матиме права за законом, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі  (а.с.148-149). 
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено. ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 15 травня 2019 року, був встановлений факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період з 01 січня 2004 року по вересень 2016 року (а.с.28-32).
Відповідно до відповіді начальника територіального сервісного центру МВС №1443, автомобіль марки Nissan Note, номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_5 , РІК випуску 2012, колір білий, який був зареєстрований 10 серпня 2012 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перереєстрований 07 квітня 2016 року на іншого власника (а.с.154).
Тобто даний автомобіль було придбано та реалізовано під час проживання позивача та відповідача однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, даний факт в силу ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.
Зареєстровано на ОСОБА_3 автомобіль було 10.08.2012 року, перереєстрація здійснено 07.04.2016 року. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті 
На звернення до суду за захистом особа наділена в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
При розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме: рішення від 13 травня 1980 року в справі "Артіко проти Італії" (п. 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі "Наталія Михайленко проти України" (п. 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.
Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Така сама правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03.05.2018 року у справі №404/251/17.
У пункті 16 розділу II доповіді Європейської комісії "За демократію через право" (Венеційська комісія) від 4 квітня 2011 року № 512/2009, схваленої Комісією на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року "Верховенство права" (CDL-AD(2011)003rev), вказано, що Rule of Law ("верховенство права") є невід`ємною частиною будь-якого демократичного суспільства.
У рамках цього поняття вимагається, щоб усі, хто наділений повноваженнями ухвалювати рішення, ставилися до кожного з виявом поваги, на основі рівності та розумності й відповідно до закону, і щоб кожен мав можливість оскаржити незаконність рішень у незалежному та безсторонньому суді, де кожен має бути забезпечений справедливими процедурами. Отже, предметом верховенства права є здійснення влади і стосунки між особою та державою. Пунктом 41 розділу IV визначено, що обов`язковими елементами верховенства права є, зокрема: законність, заборона свавілля та доступ до правосуддя, де законність - це принцип, який означає дотримання законів (пункт 42).
Заборона свавілля полягає в тому, що деклараційні повноваження органами державної влади мають здійснюватися відповідно з принципом верховенства права, з яким є несумісне ухвалення несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень (пункт 52).
Відзначено, що доступ до правосуддя полягає, зокрема, в тому, що роль судівництва є істотно важливою в державі, заснованій на верховенстві права. Судівництво є гарантом справедливості - основоположної цінності у державі, керованій правом. Справою першочергової ваги є те, щоб судівництво мало повноваження визначати, які закони є застосовними та ваговитими щодо конкретної справи, вирішувати питання факту і застосовувати закон до фактичних обставин згідно з відповідною - тобто достатньо прозорою і передбачуваною методологією тлумачення (пункт 54).
Постановляючи ухвалу про закриття провадження, суд першої інстанції помилкового дійшов висновку, що позивачка не мала права власності на спірний автомобіль та він не може входить до складу спадщини, оскільки, подавши уточнену позовну заяву про визнання за нею ? частки спірного автомобіля або стягнення з відповідача компенсації у розмірі половини вартості придбаного автомобіля, мала намір визнати за собою право власності на майно яке було придбане під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Без розгляду даної справи по суті, неможливо встановити обсяг спадкового майна. 
Отже, виходячи з наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи, не врахував наведені обставини, з огляду на що зробив передчасний та помилковий висновок про закриття провадження в справі, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу до правосуддя.
Колегія суддів вважає, що зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України.
Отже, ухвала суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для її скасування.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 11 лютого 2021 року в частині закриття провадження у справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 06 квітня 2021 року.

Судді:          О.В. Халаджи

          Л.П. Никифоряк

Г.В. Новікова