ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/20288/20	Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/505/21 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 304070000   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 
Майловської В.А. та представників сторін 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2021 року (ухвалене суддею Позняком В.М., повний текст якого складено 03 лютого 2021 року) у цивільній справі № 607/20288/20 за позовом Дочірнього підприємства "Газпостач" Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільміськгаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

В С Т А Н О В И В:
       В листопаді 2020 року ДП “Газпостач” ТзОВ “Тернопільміськгаз” звернулося в суд із вказаним позовом.
       Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 в добровільному порядку не оплачує надані їй послуги за спожитий природний газ, внаслідок чого станом на 01.11.2020 року утворилася заборгованість за спожитий природній газ у сумі 67130, 90 гривень.
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2021 року позов ДП “Газпостач” ТзОВ “Тернопільміськгаз” задоволено.
       Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ДП “Газпостач” ТзОВ “Тернопільміськгаз” 67 130, 90 грн заборгованості за спожитий природній газ та 2 102 грн судового збору.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і невірне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
       Вказала, що в поданих позивачем оборотно-сальдових відомостях зазначено різні суми заборгованості при одному і тому ж показнику лічильника.
       Зазначила, що в матеріалах справи наявні примірники типового договору та копія примірника заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам в яких відсутня дата їх укладення та підписання, що в свою чергу робить неможливим встановити коли позивач розпочав надавати послуги відповідачу.
       Зазначила, що здійснення оплати відповідачем на рахунок позивача не є підтвердженням виникнення заборгованості. Докази по справі не підтверджують наявність заборгованості в розмірі 67130,90 грн.
       У відзиві на апеляційну скаргу ДП “Газпостач” ТзОВ “Тернопільміськгаз” апеляційну скаргу заперечило і вказало, що оборотно-сальдова відомість за період з 01 червня 2016 року по 01 червня 2019 року була надана в рамках справи №607/15396/19 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за вказаний період з врахуванням строку позовної давності. Вказана відомість не враховує заборгованість, яка виникла у споживача до вказаного в ній періоду. Крім того, до матеріалів справи долучена відомість, яка відображає заборгованість за весь період споживання газу.
       Зазначило, що позивачем надані належні та допустимі докази про виникнення між сторонами договірних відносин та про обсяги наданих відповідачу послуг з газопостачання.
       В судовому засіданні ОСОБА_1 подану апеляційну скаргу підтримала і навела доводи аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Додатково пояснила, що не користується газом з 01.06.2019 року і показник лічильника на той час був 65813. За спожитий газ сплачувала по мірі наявності у неї коштів, оскільки вона є особою похилого віку і її доходи є незначними.
       Представник ОСОБА_1 - адвокат Войнарський А.Й. додатково пояснив, що в оборотно-сальдовій відомості станом на 01.07.2015 року зазначено заборгованість в розмірі 3954 грн, однак у іншій відомості станом на 01.06.2016 року заборгованість не значиться.
       Представник ДП “Газпостач” ТзОВ “Тернопільміськгаз” апеляційну скаргу заперечив та навів доводи аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.
        Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
       Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .
       Згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 08 грудня 1995 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
       Дочірнє підприємство “Газпостач” Приватного акціонерного товариства “Тернопільміськгаз” (з 05.12.2019 року - Дочірнє підприємство "Газпостач" Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільміськгаз"), як постачальник, та ОСОБА_1 , як споживач та уповноважений власник помешкання по АДРЕСА_1 , уклали договір про надання послуг з газопостачання на підставі Типового договору у вигляді заяви-приєднання до умов договору. 
       Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язку з оплати заборгованості за спожитий природній газ, порушено права позивача.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак не може погодитись з визначеною до стягнення сумою.
       Відповідно до вимог ст. 16 Закону України “Про засади функціонування ринку природного газу” відбулося реформування газової сфери, яке полягає у відокремлені функцій з постачання та розподілу газу. У зв`язку з цим з 01 липня 2015 року послуги з газопостачання здійснює ДП “Газпостач” ТзОВ “Тернопільміськгаз”.
       Відповідно до ст.12 Закону України “Про ринок природного газу” (далі Закон) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. 
       Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.
       Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, відповідно до положень постанови НКРЕКП про затвердження Типового договору від 30 серпня 2015 року № 2500 (далі Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником. Умови Договору розміщені на офіційному сайті НКРЕКП, сайті Постачальника в мережі Інтернет. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на не визначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору у вигляді заяви приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору.
       Постановою Кабінету Міністрів України №2496 від 30 вересня 2015 року було затверджено Правила постачання природного газу (далі Правила).
       Відповідно до п. 3 Правил постачання природного газу, споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.
       Згідно п. 6. ч.1 Закону України “Про житловокомунальні послуги” індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна.
       Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
       Відповідно до пункту 2 Правил споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.
       Згідно частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
       За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
        ОСОБА_1 здійснила фактичне споживання природного газу, чим додатково підтвердила свою згоду на приєднання до умов Договору про постачання природного газу побутовим споживачам. 
       Згідно особового рахунку № НОМЕР_1 станом на 01.11.2020 року за вказаним помешканням, яке належить споживачеві, рахується заборгованість за спожитий природний газ у сумі 67 130, 90 грн.
       Дії відповідача спрямовані на погашення боргу, але не в повній мірі, що і зумовило виникнення заборгованості.
       Проаналізувавши оборотно-сальдову відомість по всьому періоду споживання, колегія суддів апеляційного суду встановила, що станом на 01.07.2015 року за відповідачем рахується борг у розмірі 3954,41 грн.
       З пояснень представника позивача в суді апеляційної інстанції слідує те, що на підставі Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" повноваження щодо постачання природного газу перейшли до ДП "Газпостач" ПАТ "Тернопільміськгаз" вказана сума заборгованості була передана від ПАТ "Тернопільміськгаз" згідно акту.
       Однак в матеріалах справи відсутні докази, зокрема акт передачі заборгованості, який би підтверджував факт переходу заборгованості у розмірі 3954,41 грн до ДП “Газпостач” ТзОВ “Тернопільміськгаз”, а відповідно і право підприємства на стягнення заборгованості у вказаному розмірі.
       Таким чином колегія суддів приходить до переконання про те, що заборгованість яку просить стягнути позивач слід зменшити на 3954,41 грн, оскільки позивачем не підтверджено факт наявності заборгованості у вказаній сумі. Заборгованість відповідача становить 67130,90 - 3954,41= 63176,49 грн.
       Колегією суддів критично оцінюються доводи апеляційної скарги про те, що в поданих позивачем оборотно-сальдових відомостях зазначено різні суми заборгованості при одному і тому ж показнику лічильника, що є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки як встановлено судом та підтверджується поясненнями представника позивача вказані відомості подавалися в рамках різних судових проваджень та містили суми заборгованості за різні періоди. До матеріалів справи долучена відомість, яка відображає заборгованість за весь період споживання газу.
       Критичній оцінці підлягають і доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні примірники типового договору та копія примірника заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам в яких відсутня дата їх укладення та підписання, що в свою чергу робить неможливим встановити коли позивач розпочав надавати послуги відповідачу, виходячи з наступного.
       Матеріали справи не містять документів, що у спірний період природний газ не постачався до будинку відповідача або постачався іншим постачальником, з яким відповідач уклав відповідний договір і послуги якого сплачував.
       Взаємовідносини постачальника із споживачем визначаються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року (далі Правила), та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року.
       Пунктом 4 (абзац 3) розділу ІІІ Правил визначено, що у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
       Відповідачем суду першої інстанції не надано доказів, що він звертався до позивача із заявою про відмову укласти договір про постачання природного газу, а відтак підстав для звільнення його від обов`язку сплатити за поставлений до його будинку газ у спірний період не встановлено.
       Згідно п. 1 розділу І Правил постачання природного газу вони регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з оператором газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ).
       Відповідно до п.13 розділу ІІІ Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.
       Згідно п.4.4 Типового договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.
       За змістом наведених норм обов`язковим учасником відносин по постачанню споживачу природного газу є оператор ГРМ, який визначає об`єм (обсяг) споживання природного газу споживачем.
       Частиною 2 статті 18 Закону України “Про ринок природного газу” визначено, що приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу.
       Відповідно до п.1 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.
       Згідно абзаців 4 та 5 п.5 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.
       В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідачем визнано показник газового лічильника 65813, що відповідає поданим позивачем доказам, а тому відсутні правові підстави вважати, що розмір спожитого відповідачем газу не відповідає поданим доказам по справі.
        Відповідно до ч.1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Згідно положень ст. 141 ЦПК України при розподілі судових витрат необхідно стягнути з ДП “Газпостач” ТзОВ “Тернопільміськгаз” в користь держави 189,18 грн судового збору за апеляційний розгляд справи. Решту судових витрат слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
       Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2021 року змінити, зменшивши суму стягнення з 67130,90 грн до 63176,49 грн та судового збору з 2102,00 грн до 1975,88 грн.
       Стягнути з Дочірного підприємства “Газпостач” Товариства з обмеженою відповідальністю “Тернопільміськгаз” (місце знаходження вул. М.Шептицького, 20, м. Тернопіль, код ЄДРПОУ 39456152 ) в користь держави 189,18 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.
       Решту судових витрат компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає, як така, що постановлена у малозначній справі.
       Повний текст постанови складено 02 червня 2021 року.

Головуючий                                                                Бершадська Г.В.

Судді:                                                                        Гірський Б.О.

                                                                               Костів О.З.