ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/13733/19                                                                Головуючий у І інстанції - Пащенко К.С.
                                                                                                                        Суддя-доповідач - Губська Л.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          Головуючого судді:                                                  Губської Л.В., 
          суддів:                                                                      Карпушової О.В., Степанюка А.Г., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг   про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати вимогу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 11.07.2019 № 15815/15-12 про надання інформації та копій документів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною вимогою відповідач зобов`язав позивача надати персональні дані всіх фізичних осіб, які уклали з позивачем кредитні договори протягом періоду з 01.07.2018 по 30.06.2019, а також надавати персональні дані щомісячно, починаючи з серпня 2019 року. При цьому відповідач не вказав мету витребування зазначених даних фізичних осіб.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що вимога № 15815/15-12 від 11.07.2019 суперечить положенням Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та є такою, що видана не на підставі законодавства.
Не погоджуючись з судовим рішенням, Національний банк України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої доводи обґрунтовує тим, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків державних послуг, наділена повноваженнями надсилати письмові вимоги про надання документів та інформації не лише в межах справ про скоєнні правопорушення, а також здійснення пруденційного нагляду, при цьому, надання інформації в межах такого нагляду за своєю суттю не є та не може бути звітністю фінансової установи у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Апелянт наголошує, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, відповідно до п.п. 2, 4-6 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних», і з метою здійснення своїх повноважень у сфері пруденційного нагляду та захисту прав споживачів наділений повноваженнями щодо обробки персональних даних споживачів фінансових послуг без надання на це окремої згоди.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вказуючи про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «Споживчий центр» з 11.11.2010 зареєстроване як юридична особа, має право на здійснення такого виду діяльності як « 64.92. Інші види кредитування».
11.07.2019 Нацкомфінпослуг звернулося до ТОВ «Споживчий центр» з вимогою № 15815/15-12 щодо надання інформації та копій документів, де відповідач встановив позивачу наступні обов`язки:
1) надати до Нацкомфінпослуг за період з 01.07.2018 по 30.06.2019 протягом десяти календарних днів з дня отримання цієї вимоги інформацію та копії відповідних документів щодо:
1.1 договорів, за якими позичальники прострочили виконання зобов`язань (повернення кредиту та сплати відсотків) за формою, встановленою додатком № 1;
1.2     порядку (процедури) укладення електронних кредитних договорів, в якій зазначити чітку послідовність (хронологію) всіх дій щодо укладення електронних договорів, вчинених Товариством та позичальником в інформаційно - телекомунікаційній системі та поза нею, (далі - Алгоритм) з обов`язковим зазначенням часу та дати таких дій та наданням копій електронних документів (повідомлень), що підтверджують такі дії при укладенні договорів та надати копії 10 договорів, що були укладені в період дії кожного окремого Алгоритму. У випадку якщо алгоритм встановлено внутрішнім документом фінансової компанії надати копію цього внутрішнього документа. При цьому, чітко зазначити період дії конкретного Алгоритму та кількості договорів укладених за таким Алгоритмом (також визначити номери   першого та останнього договору, виділивши їх іншим кольором у таблиці Додаток № 1);
2) починаючи з серпня 2019 року постійно надавати до Нацкомфінпослуг станом на останній день попереднього місяця (далі - Звітна дата) протягом десяти календарних днів після Звітної дати інформацію за формою, встановленою Додатком № 1, який містить 25 граф. Таку інформацію щодо:
2.1 договорів, за якими позичальники прострочили виконання зобов`язань (повернення кредиту та сплати відсотків) за формою, встановленою Додатком № 1;
2.2 зміни порядку (процедури) укладання електронних договорів (за умови, якщо така мала місце), в якій зазначити чітку послідовність (хронологію) всіх дій щодо укладення електронних договорів, вчинених Товариством та позичальником в інформаційно - телекомунікаційній системі Товариства (далі - алгоритм) з обов`язковим зазначенням часу та дати таких дій та наданням копій електронних документів (повідомлень), що підтверджують такі дії при укладенні договорів, а також - надати копії 10 договорів, що були укладені в період дії такого Алгоритму або письмове підтвердження, що зміни в алгоритмі не відбувалися.
Не погоджуючись зі змістом вимоги 15815/15-12 від 11.07.2019, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв у відповідності до свох повноважень та на їх виконання, тобто, правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.
Так, статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Указом Президента України Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №1070/2011 від 23.11.2011 на виконання Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, відповідно до п.1,2 якого  Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України, та здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством і у своїй діяльності керується Конституцією (254к/96-ВР) та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Положеннями Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 № 2664-III (далі - Закон № 2664-III) визначено загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг, і відповідно до п.10 ч. 1 ст. 1 цього Закону державне регулювання ринків фінансових послуг це здійснення державою комплексу заходів щодо регулювання та нагляду за ринками фінансових послуг з метою захисту прав та інтересів клієнтів фінансових установ, фізичних осіб - підприємців, які надають фінансові послуги, та запобігання кризовим явищам.
Як на підставу отримання запитуваної інформації, відповідач посилається на норму п. 12 ч. 1 ст. 28 Закону № 2664-III, відповідно до якої, Нацкомфінпослуг у межах своєї компетенції надсилає фінансовим установам та організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства та має право вимагати надання необхідних документів.
За змістом ст. 28 Закону № 2664-III у взаємозв`язку з положеннями ст. 121 вказаного Закону передбачені повноваження Нацкомфінпослуг вимагати надання документів та заздалегідь готової, зафіксованої інформації, отриманої або створеної фінансовою установою у процесі ведення нею своєї господарської діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 Закону № 2664-III фінансові установи повинні розкривати:
1) фінансову та консолідовану фінансову звітність, яка складається та подається відповідно до законодавства;
2) звіт про корпоративне управління (для фінансових установ, утворених у формі акціонерних товариств), що складається відповідно до вимог цього Закону, законів з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг та прийнятих згідно з такими законами нормативно-правових актів органів, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг, і подається:
акціонерам фінансової установи;
органам, які відповідно до закону здійснюють нагляд за діяльністю відповідної фінансової установи, разом з річною звітністю;
3) звітні дані (інші, ніж фінансова та консолідована фінансова звітність), що складаються та подаються відповідно до вимог законів з питань регулювання ринків фінансових послуг та прийнятих згідно з такими законами нормативно-правових актів органів, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг;
4) інформацію, що надається клієнтам відповідно до статті 12 цього Закону.
Фінансові установи, утворені у формі акціонерних товариств, додатково розкривають інформацію як емітенти відповідно до вимог законодавства про цінні папери.
Фінансові установи повинні під час розкриття інформації дотримуватися вимог законодавства про мови.
Відповідно до п. 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Положення), Нацкомфінпослуг відповідно до покладених на неї завдань: 27) встановлює порядок розкриття інформації та складення звітності учасниками ринків фінансових послуг відповідно до законодавства.
Нормою ч. 1 ст. 121 Закону № 2664-III встановлений обов`язок фінансових установ подавати лише ті звітні дані, які передбачені законами та спеціалізованими підзаконними нормативно-правовими актами.
Проаналізувавши вказані вище положення законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що законодавцем чітко передбачено, що при наданні відповіді на вимогу регулятора на фінансову компанію не покладається обов`язок зі створення нової інформації, що потребує проведення аналітичної, статистичної чи іншої звітної роботи, не передбаченої чинним законодавством. Нацкомфінпослуг має повноваження витребувати у фінансової установи будь-які документи, які створюються в процесі здійснення господарської діяльності вказаної фінансової установи. 
У зв`язку з цим вимога Нацкомфінпослуг надати документи, які не створюються в процесі здійснення господарської діяльності, а потребують виконання додаткової роботи шляхом проведення аналітичної роботи та підготовки статистичної інформації на виконання вимоги регулятора, тобто фактично є звітністю, не передбаченою законами та спеціалізованими підзаконними нормативно-правовими актами, являється протиправною та не може бути виконана фінансовою установою.
Так, зі змісту оспорюваної вимоги вбачається, що позивачем має бути підготовлена статистична інформація в результаті здійснення аналітичної роботи господарської діяльності компанії, про що має подаватися звіт на адресу Нацкомфінпослуг, що, прямо суперечить вимогам ст. ст. 121, 28 Закону № 2664-III та п. 4 Положення про Нацкомфінпослуг.
Порядком надання звітності фінансовими компаніями, фінансовими установами, затвердженим розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 26.09.2017 № 3840, не передбачений обов`язок фінансової компанії вести, складати та подавати звітність та/або документи з такими звітними даними та у такому порядку, які містить форма довідка, яка є Додатком № 1 до оспорюваної вимоги.
Разом з тим, ні Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ні Порядком надання звітності фінансовими компаніями, фінансовими установами не передбачений обов`язок з подання звітності про укладені договори фінансовими компаніями, а також відповідач позбавлений права витребувати звітність про укладені договори фінансовими компаніями, а отже, оскаржувана вимога є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Крім того, за змістом оспорюваної вимоги, Нацкомфінпослуг не зазначило, які порушення законодавства про фінансові послуги вчинило ТОВ «Споживчий центр», що відповідно, унеможливлює Нацкомфінпослуг витребувати у позивача інформацію, яка міститься у документах, що створюються фінансовою установою в процесі її діяльності та, відповідно, не надає права вимагати створення звітних даних.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 234, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національного банку України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                                Л.В. Губська

Судді:                                                                                                    О.В. Карпушова

                                                                                                              А.Г. Степанюк