Справа № 135/810/20
Провадження № 22-ц/801/1047/2021
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Корнієнко О. М.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року	Справа № 135/810/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 135/810/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Корнієнка О. М. у залі суду,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 29 жовтня 2007 року за заявою ОСОБА_1 банком було відкрито останньому кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт. 

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 31.03.2020 виникла заборгованість у розмірі 432 035 грн 09 коп., яка складається з: 6 012 грн 08 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 423 324 грн 91 коп. - загальний залишок заборгованості за відсотками; 2 698 грн 10 коп. - пеня. 

Позивач на свій розсуд вимагає від боржника частину суми заборгованості за кредитом. 

Посилаючись на зазначені обставини, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 137 649 грн 87 коп., яка складається з: 6 012 грн 08 коп. - заборгованість за кредитом; 131 637 грн 79 коп. - заборгованість по процентам за період з 29.10.2007 по 30.09.2018. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі непогашеного тіла кредиту, що становить 6 012 грн 08 коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Судове рішення мотивоване тим , що розрахунок є необґрунтований в частині нарахування процентів за кредитним договором. Формула розрахунку процентів є незрозумілою. Порядок нарахування процентів за користування кредитом в різні періоди здійснюється по різному. Це видно, наприклад, з того, що за однаковим розміром заборгованості (сума поточної та простроченої заборгованості) в різні дати нараховуються різна сума процентів при однаковій відсотковій ставці. 

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить судове рішення в частині відмови в задоволенні позову скасувати й ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. 

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2021 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та надано позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року справу призначено до розгляду на 13 травня 2021 року у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

 
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки довідці про умови кредитування, яка особисто підписана відповідачем. 

Без урахування цієї довідки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 29 жовтня 2007 року по 30 вересня 2018 року. 

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 29 жовтня 2007 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», в якій зазначено, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.19).

Відповідно до нової редакції статуту АТ КБ «ПриватБанк» товариство є правонаступником за всіма правами і обов`язками ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.37,38).

Посилаючись на наданий розрахунок, банк зазначає, що заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.03.2020 становить 432 035 грн 09 коп., яка складається з: 6 012 грн 08 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 423 324 грн 01 коп. - загальний залишок заборгованості за відсотками; 2 698 грн 10 коп. - пеня; 0 грн - комісія. 

Кредитодавець на свій розсуд вимагає від боржника частину суми заборгованості за кредитом. 

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 137 649 грн 87 коп., яка складається з: 6 012 грн 08 коп. - заборгованість за кредитом; 131 637 грн 79 коп. - заборгованість по процентам за період з 29.10.2007 по 30.09.2018 (а.с.5-10).

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких міркувань.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, з огляду на те, що позивачем фактично оскаржується рішення суду в частині незадоволених позовних вимог, тому, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність рішення в частині, яка не оскаржується.

Установлено, що відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк", в якій, зокрема, зазначено, що вказана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.

Звертаючись до суду з позовом, як на підставу для його задоволення банк посилався на те, що в порушення умов договору від 11 квітня 2011 року та положень ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, тому станом на 31.03.2020 заборгованість становить 432 035 грн 09 коп., яка складається з: 6 012 грн 08 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 423 324 грн 01 коп. - загальний залишок заборгованості за відсотками; 2 698 грн 10 коп. - пеня.

На підтвердження узгодження умов договору АТ КБ "ПриватБанк" додано до позовної заяви копію підписаної відповідачем анкети-заяви про приєднання до банківських послуг, розрахунок заборгованості, виписку по рахунку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, довідки про зміну умов кредитування, видані картки, а також про умови кредитування з використання кредитної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду".

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За правилами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Позивач обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29 жовтня 2007 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину спірного договору, а також довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду».

Зазначена довідка підписана відповідачем (а.с.20).

Заперечень щодо підпису цієї довідки відповідачем не надано.

Указана довідка визначає, зокрема, ставки процентів за користування кредитом (1,9% на місяць), пені, а також штрафів.

Аналогічна відсоткова ставка зазначена і в анкеті-заяві.

Вимогами цивільного процесуального законодавства передбачено, що суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У свою чергу учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків.

За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції усупереч положенням статті 89 ЦПК України жодним чином не мотивував відхилення довідки про умови кредитування як доказу обґрунтованості позовних вимог, не звернув належної уваги на доводи позивача про те, що умови про стягнення процентів, пені та штрафів погоджені сторонами, що не спростовано відповідачем, та дійшов помилкового висновку про недоведеність АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог в цій частині.

У наданому АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості проценти за користування кредитом визначено за різними ставками, а саме: 30 %, 34,80 %, 43,20 % (а. с. 5-10).

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції не звернув уваги те, що оскільки сторонами було погоджено процентну ставку, а у розрахунку банку проценти за користування кредитом визначено за різними ставками, то суду слід було визначити й стягнути заборгованість за процентами відповідно до положень закону та підписаної відповідачем заяви та довідки про умови кредитування.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Отже, у порушення статей 89, 263-264 ЦПК України суд першої інстанції на зазначені вище положення закону уваги не звернув, неправильно застосував норми матеріального права, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, не надав належної правової оцінки доводам і доказам, наданим позивачем, зокрема заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку та довідці про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які підписані відповідачем, що призвело до неправильного вирішення справи в частині стягнення відсотків за користування кредитом.

Перевіряючи правильність нарахування банком процентів, суд апеляційної інстанції виходить із розміру процентної ставки, яка узгоджена з позивачем та зазначена у довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» (1,9% на місяць (22,8 % річних), підписаній особисто відповідачем.

Пред`являючи цей позов, банк просив стягнути проценти за користування ОСОБА_1 кредитними коштами, нараховані за період з 29 жовтня 2007 року по 30 вересня 2018 року у розмірі 131 637,79 грн. 

Як слідує із наданого банком розрахунку заборгованість зі сплати відсотків виникла 26 жовтня 2013 року. 

Починаючи з 26 жовтня 2013 року позивач нараховував проценти за ставкою 30 % річних, з 01 вересня 2014 року за ставкою 34,8 %, з 01 квітня 2015 року за ставкою 43,2 % річних, що свідчить про неправомірні дії банку щодо підвищення процентної ставки, оскільки це виходить за межі узгодженого сторонами договору розміру процентів за користування грошовими коштами.

При цьому посилання банку як на правомірність своїх дій щодо підвищення розміру процентної ставки на Умови та Правила надання банківських послуг, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за підвищеною ставкою.

Отже, суд апеляційної інстанції не бере до уваги надані позивачем Умови та Правила, а тому вважає, що проценти підлягають стягненню за процентною ставкою 22,8 % річних, яка узгоджена із відповідачем.

Так, відповідно до наданого банком розрахунку, кількість днів прострочення сплати заборгованості за кредитним договором за період з 26 жовтня 2013 року по 30 вересня 2018 року становить 1 800 днів.

Заборгованість за тілом кредиту складала 6 012,08 грн.

Отже, розмір заборгованості за процентами за вказаний період складає 6 853,77 грн (6 012,08 х 22,8%) : 360) х 1 800 днів.

Така формула розрахунку узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 24 лютого 2021 року по справі № 285/3500/19.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами у розмірі 6 853,77 грн, оскільки розмір 131 637,79 грн позивачем недоведений.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи викладене рішення суду першої інстанції у частині відмови у стягненні заборгованості за процентами підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про часткове задоволення позову, а саме стягнення процентів у розмірі 6853,77 грн та розподілу судових витрат. В іншій частині заочне рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Щодо судових витрат

 
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем заявлено ціну позову у розмірі 137 649,87 грн. За подання позовної заяви та апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» сплатило 5 255 грн судового збору. Позовні вимоги задоволено на суму 12 865,85 грн.

Отже, з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути 491,17 грн (5255?12865,85) ? 137649,87) судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк» скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами у розмірі 6 853,77 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 491,17 грн судового збору.

В іншій частині заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі підприємство і організацій України 14360570.

Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя-доповідач                 С. К. Медвецький

судді:                 С. Г. Копаничук 

       В. В. Оніщук