П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/3919/20	
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді          - Вербицької Н.В.,
                                           суддів          - Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вознесенська протиерозійна станція» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вознесенська протиерозійна станція» до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 15.06.2020 №22,

                                                  В С Т А Н О В И Л А :

15 вересня 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вознесенська протиерозійна станція» звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхових внесків № 22 від 15.06.2020.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ "ВПС" зазначив, що відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків №22 від 15.06.2020 на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону № 1058-ІV, яка втратила чинність з 01.01.2011, згідно з Законом № 2464-VI, і не діяла на дату прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що стягнення з позивача заборгованості зі сплати страхових внесків та штрафних санкцій здійснено відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та в порядку абз. 6 п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». За органами ПФУ збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій за несплату заборгованості по страхових внесках, яка виникла до 01.01.2011. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року ТОВ "ВПС" відмовлено в задоволенні позовних вимог. 
Не погодившись з прийняти рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки його доводам, що відповідачем порушено строк надсилання оскаржуваного рішення та не надано акт, який став підставою для прийняття рішення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 22 від 15.06.2020 до ТОВ “Вознесенська протиерозійна станція” на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” застосовано штраф в розмірі 214,19 грн. та нарахована пеня в розмірі 11 968,90 грн за період з 20.02.2006 по 16.03.2020.
30 червня 2020 року позивач направив скаргу на зазначене рішення до ПФУ України, однак рішення від 12.08.2020 року ТОВ "ВПС" відмовлено в задоволенні скарги, а рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області № 22 залишено без змін.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість зі сплати страхових внесків у позивача виникла до 1 січня 2011 року, а тому  ГУ ПФУ в Миколаївській області мав право застосовувати фінансові   санкції   згідно  із   законодавством, що   діяло   на   момент    виникнення     такої заборгованості.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 11 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (в редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1058), загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Пунктом 6 частини 2 статті 17 Закону № 1058 визначено, що страхувальник зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.
Згідно із ч. 3 ст. 20 Закону № 1058 обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Частиною 6 статті 20 Закону № 1058 передбачено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Відповідальність за несвоєчасність, повноту нарахування та сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування несе страхувальник - роботодавець.
Рішеннями відповідача від 03.09.2007 року № 192, 1928 до позивача застосовані штрафні санкції в сумі 340 грн.
Згідно з ч. 14 ст. 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу, передбачених частинами дев`ятою і десятою цієї статті, є виконавчим документом.
Відповідно до ч.13 ст.106 вказаного Закону суми пені та штрафів, передбачених частинами дев`ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення.
Постановою Господарського суду Миколаївської області по справі № 16/48/07 від 26.03.2007 року стягнуто з ТОВ «Вознесенська протиерозійна станція» на користь управління Пенсійного фонду України у Вознесенському районі заборгованості із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове пенсійне страхування в сумі 28333,30 грн. Про зазначені обставини самостійно зазначено позивачем.
Згідно відомостей особової картки ТОВ "ВПС" останній платіж на погашення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове страхування надійшов 16.03.2020 року (а.с.102-103).
Зазначене обґрунтовує визначення відповідачем 16 березня 2020 року кінцевою датою  нарахування штрафних санкцій.
Відповідно до ч. 2 ст. 106 Закону № 1058 (в редакції до 01.01.2011) суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.
Виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно несплачених сум.
Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.
Частиною дев`ятою статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції, зокрема за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.
Із набранням чинності з 01 січня 2011 року Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ) наведена вище норма матеріального права із Закону № 1058-ІV була виключена.
Відповідно до положень абзацу 6 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ, на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.
Отже, після набрання чинності Законом № 2464-VІ за органами Пенсійного фонду України збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій за несплату заборгованості по страхових внесках, яка виникла до 1 січня 2011 року.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові по справі 816/327/17 від 07 грудня 2019 року.
Доводи апеляційної скарги, що станом на 2006 та 2007 рік директором ТОВ "ВПС" була інша особа, ніж та, яка підписувала розрахунки сум страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування жодним чином не спростовують висновки суду, адже наявність відповідної заборгованості зі сплати страхових внесків підтверджена судовим рішенням та стягувалась у примусовому порядку в межах ВП 42160383.
Стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків у примусовому порядку не звільняє позивача від обов`язку сплачувати штрафні санкції та пеню за несвоєчасну сплату такої заборгованості.
Доводи апелянта про порушення пенсійним органом триденного строку направлення оскаржуваного рішення спростовуються наявною в матеріалах справи копією конверту, згідно якого оскаржуване рішення № 22 від 15.06.2020 року направлено на адресу позивача 17.06.2020 року (а.с.7).
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 13 жовтня 2020 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вознесенська протиерозійна станція» -  залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий:                                                                       Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                       О.В.Джабурія
          
          Суддя:                                                                                К.В.Кравченко