Ухвала                                                                                           Іменем України
15 червня 2021 року                                                                                                              м. Київ
справа № 621/2140/18
провадження № 51-2548ск20
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 10 липня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року,
встановив:
За вироком Зміївського районного суду Харківської області від 10 липня 2019 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області та жителя АДРЕСА_1 ,
 
засуджено за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі – КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що він 21 червня 
2018 року приблизно о 15:00 в смт Слобожанське Зміївського району Харківської області перебував поблизу будинку № 5 на вул. Спортивній, де під час проведення працівниками поліції оперативної закупки збув ОСОБА_6 за 200 грн поміщений у шприц наркотичний засіб – концентрат з макової соломи масою в перерахунку на суху речовину 0,832 г, який у подальшому приблизно о 15:30 ОСОБА_6 добровільно видала працівникам поліції.
 
У касаційній скарзі захисник висловила вимоги про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вказуєна неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки  ОСОБА_5 не мав корисливого мотиву та умислу на збут наркотичних засобів.
 
У своїй скарзі вона також заявляє клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, оскільки засуджений не міг вчасно подати касаційну скаргу за станом здоров`я. 
 
Як убачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_5 звернувся з касаційною скаргою в передбачений законом строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень. Ухвалою Верховного Суду 
від 29 травня 2020 року касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_5  на згадані судові рішення залишено без руху з наданням п`ятнадцятиденного строку для усунення зазначених в ухвалах недоліків. 01 вересня 2020 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу було повернуто, оскільки засуджений не усунув зазначених у ній недоліків. Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2020 року відмовлено засудженому ОСОБА_5 в поновленні строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, а касаційну скаргу засудженого повернуто. У зазначеній ухвалі Верховного Суду роз`яснено засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу. Тільки за зверненням засудженого до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях від 13 квітня 2021 року №2241 йому було надано захисника. 
 
За таких обставин колегія суддів вважає, що клопотання захисника є мотивованим та свідчить про поважність причини пропуску ним строку на касаційне оскарження, який слід поновити. 
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Висновок суддів першої та апеляційної інстанцій про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджується сукупністю доказів, яким надано належну оцінку.
Зокрема, як зазначено в судових рішеннях попередніх інстанцій, такий висновок підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7 та 
ОСОБА_8 , які підтвердили проведення оперативної закупки наркотичного засобу, та висновком повторної судової експертизи з дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 27 березня 2019 року №6167. Також свідок   ОСОБА_9  зазначила, що під час оперативної закупки за 200 грн придбала у свого знайомого ОСОБА_5 виготовлений ним наркотичний засіб – опій ацетильований, поміщений у медичний шприц. Крім того, враховано показання ОСОБА_5 про те, що саме він виготовив та передав ОСОБА_6 особливо небезпечний наркотичний засіб та отримав від неї 200 грн як компенсацію витрат на придбання інгредієнтів та виготовлення наркотичного засобу.
Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, правильно кваліфікував дії  ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України. З таким обґрунтованим висновком погодився і суд апеляційної інстанції.
 
Доводи в касаційній скарзі захисника про те, що суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення, необ`єктивно оцінив обставини кримінального провадження, є безпідставними з огляду на наступне.
Згідно із ч. 3 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України 
(далі – КПК України) повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, за наявності клопотання допускається лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями. У даній справі такої умови апеляційний суд не встановив. 
Сам собою факт непогодження з висновками суду не є підставою для повторного дослідження доказів. Тому при здійсненні апеляційної процедури не було допущено істотних порушень вимог ст. 404 КПК України.
 
Під час перегляду кримінального провадження в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 419 КПК України ретельно перевірив доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 та дав на них мотивовані відповіді, з якими погоджується і суд касаційної інстанції. Доводи в касаційній скарзі захисника аналогічні доводам в її апеляційній скарзі.
Вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду є належно вмотивованими та обґрунтованими і за змістом відповідають вимогам статей 370, 374, 419 КПК України.
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність оспорюваних вироку та ухвали, захисник не навела.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
 
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 10 липня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1              ОСОБА_2                         ОСОБА_3