ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" червня 2021 р.           Справа№ 910/14353/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Владимиренко С.В.
суддів:            Поляк О.І. 
          Ходаківської І.П. 

за участю секретаря судового засідання Островерхої В.Л. 
за участю представників сторін зазначених у протоколі судового засідання від 22.06.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 (повний текст рішення складено та підписано 05.02.2021) 
у справі №910/14353/20 (суддя Демидов В.О.)
за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» 
до відповідачів:
1.    Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України
2. Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про визнання недійсними результатів електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів та повернення гарантійного внеску

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»  (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України (далі - відповідач 1), Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач 2) про визнання недійсним результату електронних торгів, оформлених протоколом №486295 від 22.06.2020 проведення електронних торгів з реалізації обладнання складського комплексу виробництва фірми «SSI SCHAFER Peem GmbH», 2008 року випуску, що знаходиться за адресою: вул. Білгородська, 20, с. Святопетрівське, Києво-Святошинський район, Київська область, проведених 04.06.2020 за лотом №418243 та скасувати протокол №486295 від 22.06.2020 проведення електронних торгів з реалізації обладнання складського комплексу виробництва фірми «SSI SCHAFER Peem GmbH», 2008 року випуску, що знаходиться за адресою: вул. Білгородська, 20, с. Святопетрівське, Києво-Святошинський район, Київська область, проведених 04.06.2020 за лотом №418243. Також позивач просить суд стягнути з відповідача 1 гарантійний платіж у розмірі  1  488  014,60 грн на користь позивача та пропорційно стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 24  422,22 грн.       
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що після проведення торгів ним під час огляду було виявлено невідповідності комплектації майна між заявленим переліком, який міститься в інформації про лот №418243 та фактичним, а тому позивач відмовився від оплати вказаного лоту та запропонував відповідачу 1 повернути гарантійний платіж у розмірі 1  488 0174,60 грн. 
Як зазначає позивач, під час проведення електронних торгів допущено порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 (далі - Порядок), що призвело до порушення прав на конкурентну реалізацію нерухомого майна та продажу нерухомого майна за помилково встановленою стартовою ціною, оскільки звіт про оцінку майна було відкликано.    
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/14353/20 у задоволенні позові відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд виходив з того, що вимоги позивача про визнання недійними результатів електронних торгів та скасування протоколу проведення електронних торгів з огляду на відкликання оцінки майна є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації його практичної діяльності, при цьому позивач жодних дій щодо оскарження результатів такої оцінки з дотриманням вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» не здійснив. 
Крім того, судом встановлено, що торги за лотом №418423 було визнано такими, що не відбулись лише після несплати сум за лот та додаткової винагороди організатору торгів усіма поетапно визначеними учасниками, про що складено протокол №489531 від 08.07.2020. В свою чергу позивач, який був визнаний переможцем за результати оспорюваних торгів, не здійснив повного розрахунку за придбане майно, що в силу п. 3 розділу Х Порядку позбавляє його права на повернення внесеної суми.                   Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/14353/20 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.     
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції не було надано правову оцінку тому факту, що позивач набув право повернення сплаченого ним гарантійного внеску на підставі абз. 2 п. 2 розділу Х Порядку. 
За твердженнями позивача підставою для визнання торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, а саме - Порядку, оскільки оцінка майна була відкликана, а фактична відсутність оцінки майна на момент проведення торгів є явним та грубим порушенням, що вплинуло на результати торгів. Також позивач посилається на некомплектність обладнання, яке є предметом спірних торгів, на підтвердження чого позивач надав суду першої інстанції висновки експертів, проте судом, на переконання позивача, було безпідставно відмовлено у приєднанні таких доказів, що є порушенням вимог Господарського процесуального кодексу України. 
Разом із апеляційною скаргою позивач надав суду апеляційної інстанції висновок судово-товарознавчої експертизи №01/01-2021 від 13.01.2021, оскільки судом першої інстанції вказаний висновок було повернуто, апелянт просить суд апеляційної інстанції за клопотанням про приєднання доказів до матеріалів справи вказаний доказ приєднати до матеріалів справи на надати йому оцінку при прийнятті рішення. 
          Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у справі №910/14353/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Владимиренко С.В.,  суддів Ходаківської І.П., Демидової А.М. 
У процесі здійснення підготовчих дій відповідно до ст. 267 ГПК України суддя Демидова А.М. заявила самовідвід від розгляду справи № 910/14353/20. Заява судді про самовідвід заявлена з метою недопущення сумнів у її неупередженості, що можуть виникнути у зв`язку з тим, що її близька особа розглядала дану справу.          
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 заяву судді Демидової А.М. про самовідвід від розгляду справи №910/14353/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Господарського суду міста Києва від 910/14353/20 задоволено. Матеріали справи № 910/14353/20 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 ГПК України.          Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у справі №910/14353/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Владимиренко С.В.,  суддів Євсікова О.О., Ходаківської І.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 по справі №910/14353/20. Розгляд апеляційної скарги призначено  на 13.04.2021 о 12 год. 45 хв. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, пояснення до 02.04.2021.
31.03.2021 відповідач 1 надіслав на адресу Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, за яким просив суд апеляційної інстанції відмовити позивачу у задоволенні клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи від 20.01.2021 №0000602/21-13, відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін. 
Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач 1 посилається на те, що позивачем, як переможцем за результатами проведення торгів за лотом №418243 був порушений Порядок в частині розрахунку за придбане на електронних торгах майно, а тому відповідно до абз. 1 п. 3 розділу VIII Порядку гарантійний внесок йому не повертається. Стосовно вартості майна, то як зазначає відповідач 1 з посиланням на правову позицію Верховного Суду, до предмету доказування у справах про визнання недійсними електронних торгів не входить визначення вартості, а результати оцінки майна мають окремий, передбачений законом спосіб оскарження. Вартість майна була визначена в рамках виконавчого провадження №58239895 суб`єктом оціночної діяльності, в свою чергу позивач у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку таку оцінку не оскаржив, а відкликання оцінювачем майна Звіту про оцінку не скасовують результати такої оцінки. Крім того, позивач у відповіді на відзив підтвердив проведення моніторингу заставного майна у 2020 році співробітниками банку, що свідчить про те, що у позивача була можливість здійснити перевірку стану майна до прийняття рішення про прийняття участі у торгах за лотом №418243. 
Крім того, відповідач 1 зазначив, що за результатами проведення торгів складається акт про проведені торги, який є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, після чого укладається договір купівлі-продажу, а оскільки за результатами проведення оскаржуваних торгів акт про реалізацію майна не складався, електронні торги з реалізації лоту №418243 - основні засоби - обладнання складського комплексу виробництва фірми «SSI SCHAFER Peem GmbH», 2008 року випуску, що знаходиться за адресою: вул. Білгородська, 20, с. Святопетрівське, Києво-Святошинський район, Київська область не можна визнати недійсними. 
Також відповідач 1 заперечує проти задоволення клопотання про приєднання доказів - висновку судово-товарознавчої експертизи №01/01-2021, посилаючись на те, що позивачем порушено строки та порядок надання таких доказів, та те, що вказаний висновок експерта не має значення для вирішення справи №910/14353/20.  
У зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Владимиренко С.В. на лікарняному з 22.03.2021 по 14.04.2021 включно, судове засідання у справі №910/14353/20, призначене на 13.04.2021 не відбулося.           Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 розгляд  справи №910/14353/20 призначено на 28.04.2021 о 11 год. 15 хв. 
У зв`язку із перебуванням судді Євсікова О.О. у відпустці з 28.04.2021 здійснено повторний автоматизований розподіл справи №910/14353/20. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 у зв`язку з перебуванням з 28.04.2021 судді Євсікова О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, для розгляду апеляційної скарги у справі №910/14353/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Поляк О.І., Ходаківська І.П.           Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/14353/20 до провадження вказаною колегією суддів. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/14353/20 призначено на 08.06.2021 о 12 год. 30 хв. 
08.06.2021 у судовому засіданні оголошено перерву у розгляді справи №910/14353/20 до  22.06.2021 о 12 год. 30 хв. 
Відповідач 2 своїх представників в судове засідання, призначене на 22.06.2021, не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 120 ГПК України. 
За приписами ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши у судовому засіданні 22.06.2021 пояснення представників позивача та відповідача 1, порадившись на місці, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання, оскільки позивач не надав належні та допустимі докази на підтвердження неможливості подання такого докази до позову, що є порушенням ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), за якою позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.    
Згідно ч.ч. 4, 8 ст. 80 ГПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.  
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Клопотання позивача про залучення доказів не містить документального обґрунтування неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції разом з поданням позовної заяви відповідно до ч.2 ст.80 ГПК України з причин, що об`єктивно не залежали від позивача, що позбавляє апеляційний господарський суд права приймати їх до розгляду згідно ч.8 ст.80 ГПК України.
Посилання апелянта на те, що висновок судово-товарознавчої експертизи №01/01-2021, складений судовим експертом Архіповим В.В. 13.01.2021, а тому позивач не мав об`єктивної можливості подати такий доказ у встановлений процесуальним законодавством строк, апеляційним судом до уваги не приймається, оскільки згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №01/01-2021, складений судовим експертом Архіповим В.В. 13.01.2021 вбачається, що лист №0000602/28201-20 від радника Голови правління радників Голови правління Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» з проханням провести експертне дослідження основних засобів - обладнання складського комплексу виробництва фірми «SSI SCHAFER Peem GmbH», 2008 року випуску, що знаходиться за адресою: вул. Білгородська, 20, с. Святопетрівське, Києво-Святошинський район, Київська область, датований 09.12.2020, поза як позивач звернувся до суду з даним позовом 22.09.2020, а оспорювані електронні торги були проведені 04.06.2020. Зазначене свідчить про недотримання позивачем вимог п.п. 2, 4, 6, 7 ч. 2 ст. 42 ГПК України, а саме: учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
          Таким чином, позивач в порушення приписів процесуального законодавства не забезпечив своєчасність подання доказів, що є підставою для відмови у задоволені клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. 
Представник позивача у судовому засіданні 22.06.2021 підтримав вимоги та доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/14353/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Представник відповідача 1 у судовому засіданні 22.06.2021 заперечив проти вимог та доводів, викладених в апеляційній скарзі позивача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволені, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/14353/20 залишити без змін. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву до неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 у справі № 910/17530/15 з Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Фалбі» (далі - ТОВ «Фалбі») на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - АТ «Укрексімбанк») було стягнуто грошові кошти у зв`язку з невиконанням ТОВ «Фалбі» умов генеральної угоди.
На виконання вказаної постанови Київського апеляційного господарського суду про стягнення заборгованості з ТОВ «Фалбі» був виданий АТ «Укрексімбанк» наказ Господарським судом міста Києва № 910/17530/15 від 09.10.2018, та переданий АТ «Укрексімбанк» до Державної виконавчої служби для примусового виконання.
Як вірно встановлено судом першої інстанції і зазначене підтверджується матеріалами справи, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №58239895 по виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 № 910/17530/15 про стягнення з Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Фалбі» на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 593 995 963,72 грн заборгованості за кредитом; 16 642 125,19 грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 720 грн комісії за зміну умов кредитного договору; 19,89 грн пені; 109 087,77 євро, 1230 192,71 доларів США та 459 956,07 грн, що еквівалентно 34 375 380,57 грн 3% річних за прострочення кредиту; 4 168 375 грн інфляційних витрат на суму кредиту, процентів, комісії за управління кредитом; 469,16 грн інфляційних втрат на суму комісії за зміну умов кредитного договору та 73 080 грн витрат по сплаті судового збору.
31.01.2019 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 58239895.
29.07.2019 державним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна боржника, а саме: обладнання складського комплексу, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Святопетрівське, вул. Білгородська, 20. Пунктом 3 зазначеної постанови призначено відповідальним зберігачем Рихлінського Тараса Борисовича, якого попереджено про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна. Опис майна проведений у присутності двох понятих. (т.1, а.с. 13-15). Доказів скасування цієї постанови позивачем суду не надано всупереч ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 ГПК України.
Крім того, до державного виконавця в порядку ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» надійшло клопотання позивача від 19.03.2020 №0017600/20-411 щодо залучення у виконавчому провадженні № 58239895 суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Бі.Еф.Сі» (ІК 34477471).
25.03.2020 державним виконавцем винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме - ТОВ «Консалтингова компанія «Бі.Еф.Сі». (т.1, а.с. 62-63). 
На виконання вимог вищевказаної постанови до державного виконавця надійшов висновок про вартість об`єкту оцінки від 06.04.2020, вказаного у виконавчому документі, яка проведена ТОВ «Консалтингова компанія «Бі.Еф.Сі» (сертифікат № 214/20), в якому майно, а саме: обладнання складського комплексу, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Святопетрівське, вул. Білгородська, 20 оцінено у 29 760   292,00 грн без врахування ПДВ. (т.1, а.с. 18). 
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-III (далі - Закон №2658-III) звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
Статтею 32 Закону №2658-III визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за порушення вимог цього Закону в порядку, встановленому законами. Оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування і оцінювачі, які працюють у їх складі, несуть відповідальність відповідно до законів у межах положень та посадових інструкцій, що регламентують їх діяльність. 
Спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку (ст. 33 Закону №2658-III).
Як вказує позивач, 04.08.2020 ним на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компаній «Бі.Еф.Сі» надіслано лист, в якому позивач зазначив, що звіт виконувався виходячи з інформації, наданої Департаментом примусового виконання рішень Міністерства юстиції України. Разом з цим, при розрахунках не було враховано дані, які ТОВ «Фалбі» надав Банку при визначенні його ринкової вартості та укладенні договору застави даного обладнанням, а саме: контракт на поставку обладнання №070025 Н-1 від 06.12.2017, укладений між ТОВ «Фалбі» та SSI SCHAFER Peem GmbH із зазначеною ціною придбання обладнання складського комплексу у розмірі 855  210 Євро, довідка №1266/1 від 29.09.2010 про залишкову балансову вартість складського обладнання у сумі 7  453  850,64 грн, договір застави складського обладнання №151310Z91 від 29.09.2010. Крім того, згідно вказаних документів, які не були надані замовником оцінки, вартість придбання складського обладнання «SSI SCHAFER Peem GmbH» в 2008 році становила 855  210 Євро, що за курсом НБУ на дату укладення контракту складало 8  026  704,00 грн. Обладнання значний час не використовувалось за призначенням. При проведенні моніторингу заставного майна в 2020 році співробітниками Банку не було встановлено його працездатність та використання за призначенням, оскільки представники ТОВ ПП «Фалбі» не змогли його запустити. 
У звіті ТОВ «Консалтингова компанія «Бі.Еф.Сі» визначено ринкову вартість складського обладнання на рівні 29  760  292 грн або 1  006  772,37 Євро лише не основі інформації, яка була надана Замовником оцінки. Таким чином, ринкова вартість обладнання вийшла значно вищою, ніж ціна придбання його новим у 2008 році. 
У відповідь на вказаний лист ТОВ «Консалтингова компанія «Бі.Еф.Сі» листом №200805-01 від 05.08.2020 вказало, що враховуючи факт, що після передачі Замовнику Звіту з оцінкою ринкової вартості основних засобів, якими є: основні засоби - обладнання складського комплексу виробництва фірми «SSI SCHAFER Peem GmbH», 2008 року випуску, з`явились додаткові відомості стосовно об`єкту оцінки, які можуть впливати на остаточне судження стосовно його ринкової вартості, відкликано звіт про незалежну оцінку ринкової вартості основних засобів, яким є: основні засоби - обладнання  складського комплексу виробництва фірми «SSI SCHAFER Peem GmbH», 2008 року випуску, що обліковуються на балансі ТОВ ПП «Фалбі» та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Святопетрівське, вул. Білгородська, 20, виконаний ТОВ «Консалтингова компанія «Бі.Еф.Сі» від 06.04.2020 для додаткового вивчення наданих банком матеріалів та, при необхідності, внесення відповідних коригувань. (т.1, а.с. 32).        
Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 914/881/17 від 13.03.2018 зазначила про те, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).
Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.
Отже, звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.
За приписами ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. 
Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання (ст. 3 Закону України «Про заставу»).  
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про заставу» у договорі застави визначаються суть, розмір та строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, тa/або посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. Опис предмета застави в договорі застави може бути поданий у загальній формі (вказівка на вид заставленого майна тощо). При укладанні договору застави за згодою сторін або на вимогу однієї із сторін може бути проведена аудиторська перевірка достовірності та повноти балансу або фінансового стану відповідної сторони договору застави та оцінка предмета застави відповідно до законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у Цивільному кодексі України - ст. 584.  
Таким чином, позивач будучи заставодержателем основних засобів - обладнання складського комплексу виробництва фірми «SSI SCHAFER Peem GmbH», 2008 року випуску, що обліковуються на балансі ТОВ ПП «Фалбі» та знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Святопетрівське, вул. Білгородська, 20 мав володіти інформацією щодо вартості предмету застави та не був позбавлений права здійснити огляд заставного майна. 
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.
Державний виконавець направив на адресу позивача повідомлення про оцінку арештованого майна від 17.04.2020 № 58239895/20.1-39/23. (т.1, а.с. 16-17). 
В свою чергу позивач своїм правом на оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не скористався, Звіт про оцінку майна на оскаржив.  
При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції листування позивача з оцінювачами майна, відкликання оцінювачем майна Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості майна від 06.04.2020 є діями, які вчинені поза межами виконавчого провадження, та не скасовують результати оцінки, визначені відповідно до вимог статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».
Як на підставу визнання недійсними результатів електронних торгів, оформлених протоколом №486295 від 22.06.2020 позивач посилається на наступне. Після проведення торгів позивачем виявлено невідповідності в комплектації майна, про що листом №0015600/15728-20 від 07.07.2020 було повідомлено ДП «Сетам», а саме про те, що після проведення торгів банком був проведений огляд майна та виявлено факти розбіжностей між заявленим переліком майна та фактичним. Зокрема, згідно з договором застави АТ «Укрексімбанк» ДЗ №151310Z91 від 29.09.2010, де є перелік заставного майна, що складається з 10-и складових, які є комплектом обладнання для складського приміщення, що обліковується на рахунку 104.01 підприємства за інвентарним номером 000002 та яке саме входило до лоту 418243, виготовлено компанією «SSI SCHAFER Peem GmbH», Німеччина та поставлено згідно з контрактом №070025 Н-1 від 06.12.2007. Фактично виявлено факт, що не все обладнання, яке заявлено в опису лоту, вироблено «SSI SCHAFER Peem GmbH». Значна кількість складових частин комплексу виготовлено іншими виробниками. Так, наприклад, важливий складовий елемент комплексу «магнітний маяк», який унеможливлює роботу лінії за його відсутності та наразі встановлений на комплексі, виготовлено російською компанією «Солво». Факт встановлення не автентичного обладнання суттєво знижує вартість комплексу та значно ускладнює використання даного обладнання у майбутньому, оскільки потребує додаткової інтеграції і наладки. Крім того, виявлено факт відсутності будь-якої технічної документації щодо обладнання комплексу, яка є невід`ємною частиною договору застави. Відсутність технічної документації унеможливлює ідентифікацію обладнання, визначення його технічних та експлуатаційних характеристик, загальної конфігурації та як наслідок, ефективну наладку та подальшу сталу експлуатацію комплексу. Також виявлено факт відсутності окремих позицій обладнання, наприклад, відсутня позиція №9 згідно з переліком, вказаним у договорі застави, а саме - радіосеть автоматизованого складського комплексу, яка також є невід`ємною частиною обладнання комплексу. Таким чином, за твердженням позивача, інформація про лот №418243, розміщена на офіційному сайті СЕТАМ, не відповідає дійсності, а тому позивач відмовився від оплати вказаного лоту та запропонував відповідачу 1 повернути гарантійних платіж у розмірі 1  488  014,60 грн. (т.1, а.с. 11). 
Листом №4716/17-18 від 16.07.2020 відповідач 1 відмовив позивачу у задоволенні вимоги позивача про повернення гарантійного платежу. (т.1, а.с. 12). 
Відповідно до п.п. 1, 2 розділу ІІ Порядку реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».   Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити такі дані: повне найменування відділу державної виконавчої служби або прізвище ім`я, по батькові (за наявності) приватного виконавця, виконавчий округ, номер посвідчення приватного виконавця; номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень; повні найменування боржника та стягувача, їх адреси, код за ЄДРПОУ - для юридичних осіб; форма реалізації арештованого майна (електронні торги чи торги за фіксованою ціною); вид майна (зазначається відповідно до категорій, які використовуються на Веб-сайті); найменування майна, включаючи назву моделі, модифікації та інші складові найменування, які зазначаються згідно з реєстраційною, технічною та іншою документацією або наявними позначками на самому майні; відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність (додатково зазначається інформація, визначена пунктами 6 - 10 розділу ІІІ цього Порядку); місцезнаходження майна (для нерухомого майна - точна поштова адреса, для рухомого - адреса зберігача); відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса); відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек); вартість майна, що передається на реалізацію, визначена рішенням суду або відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»; реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця для перерахування коштів; адреса офіційної електронної пошти відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця; фото- та/або відеоматеріали; кваліфікований електронний або власноручний (у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) підпис начальника відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. В разі якщо заявку на реалізацію арештованого майна подав приватний виконавець, він підписує її самостійно із дотриманням умов, вказаних у цьому пункті.  
Виконавець призначає зберігача у порядку, встановленому статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись принципом забезпечення схоронності та цілісності майна. Зберігачами можуть бути боржник, члени його сім`ї або інші особи, у тому числі Організатор (п. 5 розділу ІІ Порядку).
При цьому, кожен учасник електронних торгів на обмежений правом ознайомитись з майном до початку торгів.  
Порядок ознайомлення з майном (фактична адреса зберігача та адреса зберігання майна, час на ознайомлення, контактні телефони та електронна адреса (на за наявності) знаходиться в Інформаційному повідомленні про лот. 
Позивач листом №0017600/20-825 від 01.06.2020, адресованим на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомив про те, що в оголошеннях, які розміщені на сайті ДП «Сетам», зазначено контактний номер телефону зберігача, проте із вказаною особою зв`язатись не вдалось та запропоновано державному виконавцеві здійснити огляд описаного та арештованого майна, а у разі зміни кількісних чи якісних характеристик майна призначити нового зберігача та повідомити органи досудового розслідування щодо притягнення зберігача до кримінальної відповідальності. (т.1. а.с. 22).   
Посилання позивача на те, що він не зміг зв`язатись із зберігачем, як на підставу, що свідчить про некомплектність майна, яке виявлено вже після проведення електронних торгів, судом до уваги не приймається, оскільки позивач, будучи стягувачем у виконавчому провадженні №58239895, в рамках якого проходили торги по лоту №418243 з реалізації основних засобів - обладнання складського комплексу виробництва фірми «SSI SCHAFER Peem GmbH», 2008 року випуску, що обліковуються на балансі ТОВ ПП «Фалбі» та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Святопетрівське, вул. Білгородська, 20, та заставодержателем був обізнаний про склад майна, його характеристики, вартість та місцезнаходження. 
Як вже зазначено судом, за приписами ч.ч. 1, 2 ст. 61 Закону реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині 8 статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Відповідний Порядок реалізації арештованого майна, яким визначено правила проведення електронних торгів, затверджено наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016.
За наведеними правовими нормами державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір. Дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадження є підготовчими діями та не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, та не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними у зазначений спосіб. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.10.2012 у справі №6-116цс12 та постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду  від 14.02.2018 у справі №490/5475/15, від 02.05.2018 у справі №910/10136/17. 
Відповідно до пункту 2 розділу II Порядку організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Інформація про лот № 418243 була внесена до Системи реалізації арештованого майна на підставі заявки Відділу примусового виконання рішень.
Як вже встановлено судом і зазначене не спростовано апелянтом, позивач не вніс усієї належної грошової суми в строки, передбачені пунктом 1 цього розділу Х Порядку, а тому відсутні підстави для повернення гарантійного внеску.     
Водночас, електронні торги - продаж майна на прилюдних торгах за принципом аукціону або на комісійних умовах засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.
Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.
Відповідно до ч. 1 ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).
Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Ураховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.
Згідно з п. 1 р. VIII Порядку після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом.
Система у день проведення електронних торгів або не пізніше наступного робочого дня розміщує аналогічний протокол електронних торгів за лотом з повною інформацією про переможця електронних торгів в особистому кабінеті переможця.
Відповідно до пункту 1 розділу X Порядку на підставі копії протоколу переможець електронних торгів протягом десяти банківських днів з дня визначення його переможцем здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно.
Згідно з пунктом 4 розділу X Порядку після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди Організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди організатору (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги.
Відповідно до пункту 8 розділу X Порядку акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.
У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.
Згідно з пункту 8 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством, а отже, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на торгах, складання за результатами їх проведення акта проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, тобто є правочином.
Враховуючи факт нездійснення позивачем повного розрахунку за придбане майно у строк, передбачений розділом Х Порядку, та відсутність акту про проведення прилюдних торгів, колегія суддів приходить до висновку, що договірні відносини купівлі-продажу майна на цих торгах не були оформлені, а отже такий правочин є неукладеним. 

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 05.08.2020 у справі №359/2045/18. 
Відповідно до п. 1 р. II Порядку реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 61 Закону №1404-VIII реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.
21.04.2020 державним виконавцем направлена заявка на реалізацію арештованого майна № 58239895/20.1/23 до Державного підприємства «СЕТАМ», яке, у свою чергу, відповідно до вимог закону розпочало процедуру реалізації майна боржника. (т.1, а.с. 65). 
Відповідачем 1 проведено електронні торги з реалізації основних засобів - обладнання складського комплексу виробництва фірми «SSI SCHAFER Peem GmbH», 2008 року випуску, що обліковуються на балансі ТОВ «Фалбі» та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Святопетрівське, вул. Білгородська, 20 за номером лоту - 418243. 
Згідно інформації, яка міститься у протоколі №486295 проведення електронних торгів у зв`язку із невнесенням суми за придбане майно попередньо визначеним переможцем, переможцем торгів було визнано позивача та вказано, що переможець торгів має перерахувати на рахунок відділу державної виконавчої служби 28  272  277,40 грн до 07.07.2020 - різниця між ціною продажу та придбаного лоту та сумою сплаченого гарантійного внеску. (т.1, а.с. 20-21). 
Відповідно до ч. 1 розділу Х Порядку на підставі копії протоколу переможець електронних торгів протягом десяти банківських днів з дня визначення його переможцем здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно в такому порядку: зазначена в протоколі електронних торгів сума коштів, яка дорівнює різниці між ціною продажу придбаного лота і сумою винагороди за організацію та проведення електронних торгів за цим лотом, перераховується переможцем на рахунок відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця); сума гарантійного внеску, зарахованого на рахунок Організатора, визнається частиною оплати переможцем придбаного ним на електронних торгах майна та розподіляється Організатором відповідно до пункту 2 розділу III цього Порядку; різниця між сумою гарантійного внеску та сумою винагороди за організацію та проведення електронних торгів перераховується переможцем на рахунок Організатора у разі, якщо майно реалізовано за ціною, вищою від стартової. У разі проведення електронних торгів у порядку, визначеному пунктом 1 розділу VIІ цього Порядку, сума винагороди за організацію та проведення електронних торгів перераховується переможцем на рахунок Організатора. При перерахуванні коштів за придбане майно переможець зобов`язаний зазначати в розрахунковому документі номер лота, за яким здійснюється оплата.  
В порушення вищезазначених вимог Порядку позивач не здійснив оплату 28  272  277,40 грн до 07.07.2020 - різниця між ціною продажу та придбаного лоту та сумою сплаченого гарантійного внеску. 
Згідно п. 1 розділу ХI Порядку електронні торги вважаються такими, що не відбулись, у разі: відсутності учасників електронних торгів; несплати всіма учасниками, що надали цінові пропозиції й поетапно були визначені переможцями електронних торгів, належної грошової суми в строки, передбачені пунктом 1 розділу X цього Порядку; ненадходження від жодного учасника цінової пропозиції.
Таким чином, електронні торги за лотом №418243 визнані такими, що не відбулись, у зв`язку із несплатою переможцем належної грошової суми, про що зазначено у протоколі №489531 проведення електронних торгів. (т.1, а.с. 19).  
Згідно п. 3 розділу Х Порядку гарантійний внесок не повертається учаснику, який був визнаний переможцем електронних торгів, але не вніс усієї належної грошової суми в строки, передбачені пунктом 1 цього розділу, або не підписав та не надіслав протокол з продажу предмета іпотеки у строки, передбачені пунктом 2 розділу VIІ цього Порядку.  
За таких обставин, враховуючи, що позивач не вніс усієї належної грошової суми в строки, передбачені пунктом 1 цього розділу Х Порядку, відсутні підстави для повернення гарантійного внеску. 
Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №910/8052/17. 
Посилання апелянта як на підставу повернення гарантійного внеску на положення абз. 2 п. 1 розділу ХІ Порядку, за яким якщо електронні торги не відбулися або майно знято з реалізації відповідно до пункту 5 розділу ХІ цього Порядку, гарантійний внесок підлягає поверненню учасникам цих електронних торгів протягом трьох робочих днів з дня, наступного за днем визнання електронних торгів такими, що не відбулися, за винятком випадків, передбачених пунктом 3 цього розділу, судом до уваги не приймається, оскільки до спірних правовідносин має бути застосовано приписи п. 3 розділу Х Порядку. 
Згідно з ч. 1  ст. 73 ГПК України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1    ст.    74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1  ст. 86 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст.ст.  76,  77 ГПК України  належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 4  ст. 11 ГПК України  суд застосовує при розгляді справ  Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції надано вичерпні відповіді на вимоги та доводи апеляційної скарги із застосування норм матеріального та процесуального права, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин.    

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва 28.01.2021 у справі №910/14353/20 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України».

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/14353/20 залишити без задоволення.

2.  Рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/14353/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за апеляційний перегляд покладаються на Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України».

4. Матеріали справи №910/14353/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
 
         5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено 24.06.2021.

Головуючий суддя                                                            С.В. Владимиренко 

Судді                                                                                О.І. Поляк

                                                                                І.П. Ходаківська