КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
Справа № 363/796/20                                         Головуючий у 1 інстанції: Котлярова І.Ю. 
Провадження № 22-ц/824/5727/2021                       Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 квітня 2021 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                       Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Коротенко Євгенії Олександрівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 грудня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
в с т а н о в и в:
 
В лютому 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначив, що 26 вересня 2014 року відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала анкету-заяву, згідно якої їй було встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок. При цьому ОСОБА_1 погодила, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та АТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг. Відповідно до розрахунку заборгованості АТ КБ «Приватбанк» станом на 09 січня 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 479,50 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 15 941,60 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 143,45 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 15 798,15 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 0,00 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК - 3 642,09 грн., нарахованої пені - 5 158,69 грн., нарахованої комісії - 0,00 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) - 1237,12 грн. Оскільки ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання,  АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з неї вказану заборгованість.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08 грудня 2020 року позов  АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 09 вересня 2016 року у розмірі 15 941,60 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1265,48 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк». Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в анкеті-заяві ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» не зазначено вид кредитної картки, кредитний ліміт, процентну ставку, а також номер рахунку, по якому їй видана кредитна картка. Вона звернулася до банку для отримання банківської картки для зберігання та розрахунку особистими коштами. Звертає увагу, що відповідно до розрахунку заборгованості станом на 14 січня 2019 року банк обліковував за нею заборгованість за кредитом в сумі 9093,59 грн., разом з тим, 16 січня 2019 року вона внесла на свій рахунок 13 733,06 грн. Отже, повністю погасила  заборгованість.  
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2014 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг (а.с. 9).  
Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на 09 січня 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 479,50 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 15 941,60 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 143,45 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 15 798,15 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 0,00 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК - 3 642,09 грн., нарахованої пені - 5 158,69 грн., нарахованої комісії - 0,00 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) - 1237,12 грн. (а.с. 5-8).
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» та стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту  у розмірі 15 941,60 грн. В задоволенні інших вимог АТ КБ «ПриватБанк»  суд відмовив. Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що Умови і Правила надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» не містять підпису ОСОБА_1 , матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до матеріалів справи Витяг з Умов були надані відповідачці для ознайомлення та вона ознайомилася з ними, підписуючи заяву, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, і відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору щодо сплати процентів та неустойки. Враховуючи викладене, з відповідачки на користь банку підлягає стягненню лише заборгованість за кредитом у розмірі 15 941,60 грн. 
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи, наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1 26 вересня 2014 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк». Проте, вказана заява не містить умови кредитування.
03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом  АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт  та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника,  не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами  шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 
Обґрунтовуючи свої вимоги, АТ КБ «Приватбанк» надало виписку з рахунку, оформленого на ім`я  ОСОБА_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 користувалася карткою, знімала готівку, оплачувала карткою товари та послуги, поповнювала свій рахунок.
При цьому ОСОБА_1 також визнала той факт, що вона отримувала картку у АТ КБ «Приватбанк» та користувалася нею.
Посилаючись на те, що в підписаній нею анкеті-заяві не було визначено вид кредитної картки, кредитний ліміт, процентну ставку, а також номер рахунку, по якому їй видано кредитну картку, ОСОБА_1 не довела, що надана АТ КБ «Приватбанк» виписка з рахунку не відповідає дійсності та не відповідає наданому суду розрахунку заборгованості.
Шляхом співставлення даних колегією суддів встановлено, що дані розрахунку заборгованості відповідають даним виписки по рахунку ОСОБА_1 .
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 941,60 грн. Такий висновок суду першої інстанції відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що 16 січня 2019 року ОСОБА_1 погасила обліковану банком заборгованість.
Відповідачка зазначила, що згідно наданого позивачем розрахунку станом на 14 січня 2019 року банк обліковував за нею заборгованість за кредитом в сумі 9093,59 грн., а 16 січня 2019 року вона внесла на свій рахунок 13 733,06 грн., що набагато перевищувала суму заборгованості.
Проте, такі посилання ОСОБА_1 не відповідають виписці з її рахунку. Як вбачається виписки по рахунку відповідачки, станом на 14 січня 2019 року обліковувалася  її заборгованість за кредитом в сумі 9093,59 грн. (а.с. 103). 16 січня 2019 року  на рахунок ОСОБА_1 було зараховано декілька платежів - 2400,00 грн. (переказ на свою катку), 2600,00 грн. (поповнення готівкою в терміналі банку), 123,06 грн. (зарахування суми вкладу з «Скарбнички»), 200,00 грн.  (поповнення готівкою в терміналі банку), 5550,00 грн.  (зарахування переказу на картку), 2850,00 грн.  (переказ на свою картку). Разом з тим, цього ж дня - 16 січня 2019 року  з рахунку  ОСОБА_1 проводилися списання, зокрема: 20,00 грн.  (придбання продуктів), 5008,64 грн.  (переказ з картки), 4,00 грн. (переказ на свою «Скарбничку»), 31,31 грн.  (поповнення мобільного), 9,00 грн.  (переказ на «Скарбничку»), 30,00 грн.  (придбання продуктів), 24,49 грн.  (придбання продуктів), 5,51 грн.  (переказ на «Скарбничку»), 5106,00 грн.  (переказ з картки), 4,00 грн.   (переказ на «Скарбничку») (а.с. 102-103).
Враховуючи списані з картки суми 16 січня 2019 року, у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 16 січня 2019 року погасила заборгованість.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу адвоката Коротенко Євгенії Олександрівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Оніщук М.І.
 
                                                                                Крижанівська Г.В.