ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" червня 2021 р.                                                                Справа №909/1411/13

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого – судді                                                                       Бонк Т.Б.,
Суддів                                                                                          Матущака О.І.,                                                                                                               Якімець Г.Г.,                                                                    
секретар судового засідання Борщ І.О.
за участю представників учасників справи:
позивача: адвоката Лавріва В.П. (довіреність від 07.02.2020),
відповідача: не з`явився,
третьої особи: адвоката Максимика Р.Б. (ордер на надання правової допомоги від 05.04.2021 №1009282), директора Волошинюка Р.В.
розглянувши апеляційну  скаргу     Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Траст Фінанс”  від 30.12.2020 (вх. суду від 04.01.2021 №01-05/1/21)
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 21.12.2020 (колегія суддів у складі головуючого судді Фанди О.М., суддів Максимів Т.В. та Ткаченко І.В., повний текст ухвали складено 29.12.2020, м. Івано-Франківськ) про відмову у задоволенні заяви  ТОВ ФК “Траст Фінанс” про заміну сторони виконавчого провадження
у справі № 909/1411/13
за позовом:     Акціонерного товариства "Таскомбанк", м. Київ
до відповідача:     Колективного підприємства "Київтрансрейс-511", м. Київ
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківськшкірсировина", м. Івано-Франківськ
про стягнення 613 765,92 доларів США та 15  202,23 грн 

                                                  В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст вимог  заяви і ухвали суду першої інстанції:

          09.09.2020 ТОВ “Фінансова компанія “Траст Фінанс” (далі-заявник) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просив замінити  стягувача АТ «Таскомбанк» новим стягувачем -  ТОВ “ФК “Траст Фінанс” у справі №909/1411/13 про стягнення з  КП «Київтрансрейс-511» 606  096 дол. США заборгованості по тілу кредиту, 7  669,92дол. США заборгованості по відсотках, 15  202,23грн пені (далі-заява від 09.09.2020).
          Вказана заява обгрунтована тим, що 13.06.2016  на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.12.2015 у  справі №909/1411/13 суд видав наказ про стягнення  з КП «Київтрансрейс-511» на користь ПАТ «ВіЕсБанк» 606  096 дол. США заборгованості по тілу кредиту, 7  669,92дол. США заборгованості по відсотках, 15  202,23грн пені та 70  540,50грн судового збору.  07.09.2016 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №52112755 з виконання вказаного наказу.  В подальшому ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 замінено стягувача ПАТ «ВіЕсБанк» його правонаступником – АТ «Таскомбанк». 
          Разом з тим, ПАТ  «ВіЕсБанк» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про заміну стягувача у ВП №52112755 з  ПАТ  «ВіЕсБанк» на ТОВ “Фінансова компанія “Траст Фінанс” у зв`язку з укладенням 29.12.2017 договору про відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ “Фінансова компанія “Траст Фінанс” набуло права грошової вимоги до КП «Київтрансрейс-511» у справі №909/1411/13.За результатом розгляду вказаної заяви ухвалою  Господарського суду Івано-Франківської області від 16.08.2018 задоволено таку заяву, однак в подальшому постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 07.02.2019,  відмовлено у задоволенні вказаної заяви про заміну стягувача у ВП №52112755 у зв`язку з тим, що доданий позивачем до матеріалів справи витяг з додатку №1 до договору, в якому міститься перелік кредитних договорів, які є предметом відступлення, не містить інформації про заборгованість боржника – КП "ВГК "Київтрансрейс -511", а лише вказує на реквізити укладеного між сторонами справи кредитного договору, тобто, даний додаток №1 до договору відступлення права вимоги не містить таких умов, як обсяг та зміст прав, які існували на момент переходу, як того вимагає ст. 514 ЦК України; в додатку №1 до договору зазначено початок дії кредитної угоди з 12.09.2008, а не 23.03.2005, як це зазначено в кредитній угоді; сплата судового збору не може бути предметом відступлення за договором.
          Заявник стверджує, що  зазначені у вказаній постанові апеляційного суду недоліки ним усунено, у зв`язку з чим він звернувся до суду із вказаною заявою від 09.09.2020  про заміну стягувача АТ «Таскомбанк» новим стягувачем -  ТОВ “Фінансова компанія “Траст Фінанс”. При цьому додатково повідомив суд, що ТОВ “Фінансова компанія “Траст Фінанс” на виконання умов договору про відступлення прав вимоги від 29.12.2017 сплатило вартість вимоги на користь ПАТ  «ВіЕсБанк».

          Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 21.12.2020 у справі № 909/1411/13 відмовлено у задоволенні заяви  ТОВ ФК “Траст Фінанс” про заміну сторони виконавчого провадження.
          При прийнятті ухвали про відмову у задоволенні вказаної заяви  суд першої інстанції виходив з того, що укладений ПАТ «ВіЕсБанк» та ТОВ ФК “Траст Фінанс” договір про відступлення права вимоги не містить умов щодо передачі ТОВ ФК “Траст Фінанс” прав вимоги за тілом кредиту в сумі 606  096 дол. США, 7  669,92дол. США заборгованості по відсотках, 15  202,23грн пені та 70  540,50грн судового збору, які присуджені до стягнення рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.12.2015 у  справі №909/1411/13. З додатку №1 до вказаного договору також не вбачається, що заявник отримав право вимоги щодо вказаної заборгованості. При цьому суд вказав, що під час розгляду заяви  ПАТ «ВіЕсБанк»  про заміну сторони стягувача у ВП №52112755, у задоволенні якої відмовлено постановою апеляційного суду від 19.11.2018, судом встановлено обставини щодо відсутності у ТОВ ФК “Траст Фінанс” прав нового кредитора за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005, оскільки такі права йому не були передані відповідно до договору про відступлення права вимоги від 29.12.2017.
          Надаючи оцінку доданим заявником до заяви додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги від 29.12.2017 та акту прийому-передачі до вказаного договору, суд встановив, що такі докази не відповідають наявним в матеріалах справи доказам, оригінали яких були оглянуті  при прийнятті 16.08.2018 ухвали. Зокрема, суд зазначив, що поданий заявником витяг з додатку №1, який  ніби-то стосується боржника, суд не може ідентифікувати як витяг з оригіналу додатку№1 через розмір використаного для друку шрифта вказаного оригіналу; у копії витягу з додатку №1 змінено початок дії кредитної угоди з 12.09.2008 на 23.03.2005 та зазначено заборгованість в сумі 18  611  429,35грн, в той час як  заявник просить замінити стягувача у виконавчому провадженні по стягненні 606  096 дол. США заборгованості по тілу кредиту, 7  669,92дол. США заборгованості по відсотках, 15  202,23грн пені та 70  540,50грн судового збору; у додатку №1 відсутні порядкові номер, КП «Київтрансрейс-511» перебуває 59 у списку, в той час у витязі з додатку№1 зазначено порядковий номер 63. Щодо акту приймання-передачі суд вказав, що під час розгляду заяви ПАТ «ВіЕсБанк»  про заміну сторони стягувача у ВП №52112755 (постанова від 19.11.2018) судами встановлено, що такий додаток сторони договору не підписували; поданий заявником до заяви від 09.09.2020 акт приймання-передачі суперечить встановленій сторонами формі додатку №3, який підписаний головою правління ПАТ «ВіЕсБанк» Походзяєва І.В. та членом правління банку Волковим Т., поданий заявником акт підписаний особою, посадове становище якої не вказано. Крім того, пославшись на положення Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та постанову НБУ №483 від 14.10.2004 «Про затвердження Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу», суд вказав, що з урахуванням того, що рішенням від 29.12.2015  присуджено до стягнення грошові суми в іноземній валюті, у ТОВ ФК “Траст Фінанс” мав надати суду докази наявності у нього ліцензії на здійснення валютних операцій щодо права на отримання заборгованості по кредиту і нарахування відсотків в доларах США. 

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
          ТОВ “ФК “Траст Фінанс” не погодилось з ухвалою суду першої інстанції, оскаржило її в апеляційному порядку, просить її скасувати та  постановити ухвалу, якою замінити стягувача - АТ «Таскомбанк» новим стягувачем - ТОВ   "Фінансова компанія "Траст Фінанс".
          Скаржник вказує, зокрема, що до моменту звернення до суду із заявою від 09.09.2020 в матеріалах справи №909/1411/13 не містили копій додатку №1 до договору про відступлення права вимоги, акту прийому-передачі до цього договору та повного тексту самого договору, а тільки витягу з нього, тому через помилкове зазначення представниками сторони дати кредитного договору та порядкового номера контрагента, щодо якого здійснювалось відступлення, апеляційний суд постановою від 19.11.2018 відмовив у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження. Щодо вказівки суду про те, що акт приймання-передачі не підписувався скаржник стверджує, що представник сторони, який заявляв про це у 2018році, не володів усією інформацією щодо відступлення кредитної заборгованості. Зазначає, що договір про відступленням права вимоги від 29.12.2017 є чинним та не визнано недійсним, постанова апеляційного суду від 19.11.2018 вказує лише на недоведеність заявником усіх обставин і що надані документи не містять таких умов як обсяг та зміст прав, які існували на момент переходу. На підтвердження відступлення прав вимоги за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005 заявник надав витяг з додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги, з якого вбачається, що ПАТ «ВіЕсБанк» відступив, а ТОВ ФК “Траст Фінанс” набуло статусу кредитора за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005, боржником за яким є КП «ВГК», змінено назву на КП «Київтрансрейс 511». Щодо відсутності підпису голови правління ПАТ «ВіЕсБанк» в акті приймання-передачі, зазначає, що право на укладення договорів про відступлення  прав вимоги мають також інші особи, зокрема і Покоєвич А.О., який підписував вказаний акт на підставі довіреності, яка не подавалась до суду першої інстанції, оскільки не перебувала у наявності в представника заявника, та подається разом з апеляційною скаргою. Посилаючись на постанови Верховного Суду від 05.11.2018 у справі №754/12197/16-ц та від 17.12.2018 у справі №761/15661/16-ц, скаржник вважає помилковим висновок суду щодо необхідності наявності у заявника ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями для можливості отримання стягнених коштів з боржника, оскільки право вимоги за кредитним договором, яке перейшло за договором купівлі-продажу вимоги, не є валютною операцією, яка потребує генеральної чи індивідуальної ліцензії. Крім того, зазначає, що умовами договору про відступлення права вимоги визначено розмір заборгованості боржника в гривнях – 18  611  849,35грн. Крім того, зазначає, що обставини заміни кредитора також встановлені ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2019 у справі №909/1425/13, зокрема, що 29.12.2017 право вимоги за іпотечним договором, укладеним в забезпечення виконання  кредитного договору №12-1/16 від 23.03.2005, відступлено на користь ТОВ ФК “Траст Фінанс”, а тому згідно з ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

          У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Івано-Франківськшкірсировина»(третя особа) просить залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу ТОВ ФК “Траст Фінанс” – без задоволення.
          Третя особа вказує, зокрема, що постановою апеляційного суду від 19.11.2018 у даній справі, яка набрала законної сили, встановлено обставини відсутності у ТОВ ФК “Траст Фінанс” прав нового кредитора за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005, оскільки такі права йому не були передані за договором про відступлення права вимоги від 29.12.2017.
          Твердження скаржника про помилковість дати кредитного договору в додатку №1 до договору про відступлення прав вимог третя особа вважає безпідставними, оскільки крім даної справи (№909/1411/13) Господарським судом Івано-Франківської області також розглядається справа №909/1425/13, під час розгляду якої ПАТ «ВіЕсБнак» теж подавало заяву про заміну сторони з витягом №1 з додатку до договору про відступлення прав вимог від 29.12.2017, в якому зазначено дата кредитної угоди 12.09.2008 (вказані докази додані до відзиву на касаційну скаргу на постанову від 19.11.2018), а в провадженні Господарського суду м. Києва перебувала справа №910/10926/18, під час розгляду якої  представником АТ «Таскомбанк» Лаврівим В.П., який є представником ТОВ “ФК “Траст Фінанс”у даній справі,  було подано заяву на касаційну скаргу ПрАТ «Івано-Франківськшкірсировина», в якій неодноразово зазначалось, що за договором про відступлення права вимоги від 29.12.2017 відступлено право вимога за кредитним договором від 12.09.2008. Зазначає, що в оригіналі додатку №1 до договору про відступлення прав вимог, який досліджувався судом в судовому засіданні 16.08.2018 і апеляційним судом, вказано дату кредитної угоди -12.09.2008. Зазначає, що додані заявником до заяви від 09.09.2020  акт прийому-передачі та додаток №1 підписаний невідомою особою, повноваження якої не вказані, в той час як поданий суду в судовому засіданні додаток №1 підписаний головою і членом правління банку та скріплений його печаткою. Щодо поданої апелянтом довіреності на ОСОБА_1 третя особа зазначає, що з її змісту вбачається, що дана особа має право вчиняти дії тільки на підставі рішення уповноважених осіб/органів банку. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц, вказує, що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судом рішенням, а не її еквівалент в гривні, перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням судового рішення. На підставі викладеного вважає, що, подаючи апеляційну скаргу, скаржник має на меті переглянути попередньо прийняті постанови  апеляційного суду від 19.11.2018 та касаційного суду  від 21.01.2019. 

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу  АТ «Таскомбанк»(позивач)  підтримує вимоги апеляційної скарги та просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.
          Вказує, зокрема, про відсутність судового рішення про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 29.12.2017, а відтак і про його правомірність відповідно до ст. 204 ЦК України. Зазначає, що між ВАТ «Електрон Банк» (правонаступником якого є позивач) та КП «ВГК» (змінено найменування на КП «Київтрансрейцс-511») був укладений лише один кредитний договір від 23.03.2005 №12-1/16, права за яким відступлено ТОВ «ФК «Траст Фінанс». Посилаючись на практику Верховного Суду(постанова від 12.03.2020 у справі №910/4994/19, від 07.05.2020 у справі №910/5027/19), вказує, що невиконання первісним кредитором обов`язку з передачі документів, що підтверджують обов`язки боржника за кредитним договором не свідчить про відсутність у нового кредитора прав вимоги до боржника.

Третя особа подала заперечення на письмові пояснення третьої особи, в яких вказує, що наведені у цих поясненнях доводи фактично зводяться до незгоди з висновками судів, викладеними  попередньо прийнятих постановах  апеляційного суду від 19.11.2018 та касаційного суду  від 21.01.2019. 

          Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Траст Фінанс”.
          Ухвалою від 25.03.2021 призначено розгляд справи в судовому засіданні 06.04.2021.
Подальший рух справи викладено в ухвалах апеляційного суду.
Ухвалою від 25.05.2021 розгляд справи викладено на 08.06.2021.
У судовому засіданні 08.06.2021 представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та надав усні пояснення. 
Представники третьої особи заперечили доводи апеляційної скарги та просили залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.
          
Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

          Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.12.2015 у справі №909/1411/13, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016, задоволено позов ПАТ "ВіЕс Банк" до КП "Київтрансрейс-511" про стягнення заборгованості. Присуджено до стягнення з КП "Київтрансрейс-511" на користь ПАТ "ВіЕс Банк" 606 096,00 доларів США заборгованості по тілу кредиту згідно з умовами кредитного договору №12-1/16 від 23.03.2005, 7 669,92 доларів США заборгованості по відсотках, 15 202,23 грн. пені, 70 540,50 грн. судового збору (том 10.а.с. 173-176;том 11,а.с. 148-163).
          Встановивши порушення КП "Київтрансрейс-511" умов кредитного договору №12-1/16 від 23.03.2005 (з додатками та додатковими угодами), суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову.
          На виконання вказаного рішення Господарським судом Івано-Франківської області видано відповідний наказ від 13.06.2016 (том 11,а.с. 117).
           07.09.2016 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52112755 з примусового виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 13.06.2016 за №909/1411/13.

           29.12.2017 ПАТ "ВіЕс Банк" (далі -первісний кредитор) та ТОВ "ФК "ТРАСТ ФІНАНС" (далі - новий кредитор) уклали договір відступлення права вимоги (том 12, а.с. 85-87).
          Відповідно до п.1.1. договору  «права вимоги»  - це всі права вимоги первісного кредитора до боржників станом на дату відступлення права вимоги за кредитними договорами щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, неустойок та інших платежів, визначених кредитними договорами. Інформація про заборгованість боржників за кредитними договорами станом на дату укладення цього договору міститься в додатку №1 до цього договору.
          Згідно з п.2.1. договору в порядку та на умовах, визначених договором, первісний кредитор відступає новому кредитору належні йому права вимоги за кредитними договорами, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону - кредитора у Кредитних договорах та приймає на себе його права та обов`язки за кредитними   договорами.
          В дату відступлення прав вимоги первісним кредитор   вважається таким, що   відступив, а новий кредитор таким, що набув права вимоги до боржників та набув усіх прав та обов`язків   сторони - кредитора за кредитними договорами.
          Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі. Первісний кредитор зберігає обов`язки, визначені кредитними договорами, щодо правового режиму збереження та розкриття   інформації   за кредитними   договорами.   Новий кредитор   зобов`язується забезпечити дотримання тих самих умов збереження та розкриття інформації, які і визначені кредитними договорами для первісного кредитора(п.2.2 договору).
          Відповідно до п.4.4.7. договору в день підписання сторонами даного договору первісний кредитор зобов`язується відступити новому кредитору права вимоги за кредитними договорами, перелік яких наведений у додатку №1 до договору.
          Пунктом  5.1 договору передбачено, що після підписання сторонами даного договору та на письмову вимогу нового кредитора, первісний кредитор передає у приміщенні ПАТ "ВіЕс Банк" за адресою; м. Львів, вул, Грабовського,11, а новий кредитор зобов`язаний прийняти оригінали документів (документацію), визначену у пунктах 1.1., 4,4.7 цього Договору, та усі інші оригінали документів, які підтверджують права вимоги первісного кредитора до боржників на дату відступлення прав вимоги, про що складається Акт прийому - передачі, форма якого наведена у додатку №3 до даного договору.

          У зв`язку з укладенням вказаного договору 05.07.2018 ПАТ "ВіЕс Банк" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження №52112755 - стягувача з ПАТ "ВіЕс Банк" на ТОВ "ФК "ТРАНС ФІНАНС" (том 12,а.с. 82-84).
          До вказаної заяви ПАТ "ВіЕс Банк" додало витяг з додатку №1 до договору відступлення права вимоги, в якому вказано контрагентом КП «ВГК» (ВКГ «Київтрансрейс-511») за порядковим №63, номер угоди – « 12-1/16», початок дії кредитної угоди -12.09.2008, кінець дії кредитної угоди – 23.09.2016 (том 12, а.с. 78).
          Також в матеріалах справи наявний додаток №3 до договору відступлення права вимоги  від 29.12.2017  - акт приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги, в якому відсутні-будь-які відомості щодо складу документації, переданої новому кредитору. Вказаний акт підписаний головою правління ПАТ "ВіЕс Банк" Походзяєвою І.В. та членом правління Волковим Т. і скріплений печаткою банку (том 12,а.с. 174).
           Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 16.08.2018 у справі №909/1411/13 задоволено заяву ПАТ "ВіЕс Банк" про заміну сторони виконавчого провадження (том 12,а.с. 196-199).
У вказаній ухвалі зазначено, що представник заявника подав суду для огляду оригінал договору з додатком і суд перевірив відповідність копій оригіналу. Крім того, в ухвалі вказано, що представник заявника повідомив про відсутність акту прийому-передачі.

          Постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі №909/1411/13, яка залишена без змін постановою Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 21.01.2019, скасовано вищезазначену ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 16.08.2018 у справі №909/1411/13 про заміну сторони виконавчого провадження та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні №52112755 з ПАТ "ВіЕс Банк" на ТОВ "ФК "ТРАНС ФІНАНС" (том 13,а.с. 113-121).
          У зазначеній постанові апеляційний господарський суд встановив, що доданий позивачем до матеріалів справи витяг з додатку №1 до договору, в якому міститься перелік кредитних договорів, які є предметом відступлення, не містить інформації про заборгованість боржника – КП "ВГК "Київтрансрейс -511", а лише вказує на реквізити укладеного між сторонами справи кредитного договору, тобто, даний додаток №1 до договору відступлення права вимоги не містить таких умов, як обсяг та зміст прав, які існували на момент переходу, як того вимагає ст. 514 ЦК України. В додатку №1 до договору зазначено початок дії кредитної угоди з 12.09.2008, а не 23.03.2005, як це зазначено в п.7.1 кредитної угоди. Виконавче провадження ВП №52112755 відкрито для примусового виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 13.06.2016 №909/1411/13 про стягнення з КП "Київтрансрейс-511" на користь ПАТ "ВіЕс Банк" 606 096,00 дол. США заборгованості по тілу кредиту, 7 669,92 дол. США заборгованості по відсотках, 15 202,23 грн. пені, та 70540,50 грн. судового збору, а оскільки сплата суми судового збору не є зобов`язанням в розумінні положень ст. 509 ЦК України,  вона не могла бути предметом відступлення за договором. При цьому, суд зазначив, що сама лише відсутність акту приймання-передачі документів не є підставою вважати договір таким, що припинив свою дію за скасувальною обставиною.

Крім того, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі №909/1411/13, яка залишена без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.02.2019, замінено позивача ПАТ "ВіЕс Банк" його правонаступником - Акціонерним товариством "ТАСКОМБАНК", оскільки на підставі  ст.1 Закону України "Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків"  та  ст. 52 ГПК України, відбулась реорганізація шляхом приєднання ПАТ "ВіЕс Банк" до АТ "ТАСКОМБАНК".

          25.06.2019 ТОВ "Фінансова компанія "ТРАСТ ФІНАНС" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі 909/1411/13, в якій просило суд замінити стягувача - ПАТ "ВіЕс Банк" на нового стягувача - ТОВ "Фінансова компанія "ТРАСТ ФІНАНС" (том 14,а.с. 3-4).
            Заява обґрунтована тим, що    згідно з умовами договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ТРАСТ ФІНАНС" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржника КП "Київтрансрейс-511" і, у відповідності до вимог ст.ст.52,  334 ГПК  Україні, стягувача ПАТ "ВіЕс Банк" слід замінити на ТОВ "Фінансова компанія "ТРАСТ ФІНАНС".
          Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 12.08.2019, яку постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 та постановою Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від  05.03.2020, залишено без змін, відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "ФК"ТРАСТ ФІНАНС" про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 909/1411/13 (том 14,а.с. 143-145).
          Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження у справі №909/1411/13, суди виходили з того, що    на час звернення із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні стороною у справі №909/1411/13 є АТ "ТАСКОМБАНК", а не ПАТ "ВіЕс Банк", якого заявник просить замінити, тому заява ТОВ "ФК "ТРАСТ ФІНАНС" про заміну сторони виконавчого провадження у справі №909/1411/13, а саме заміну стягувача - ПАТ "ВіЕс Банк" на нового стягувача - ТОВ "ФК "ТРАСТ ФІНАНС" є необґрунтованою та безпідставною.

           09.09.2020 ТОВ “Фінансова компанія “Траст Фінанс”звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просив замінити  стягувача АТ «Таскомбанк» новим стягувачем -  ТОВ “ФК “Траст Фінанс” у справі №909/1411/13 про стягнення з  КП «Київтрансрейс-511» 606  096 дол. США заборгованості по тілу кредиту, 7  669,92дол. США заборгованості по відсотках, 15  202,23грн пені.
          До вказаної заяви заявник додав:
- витяг з додатку №1 до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017, в якому вказано контрагентом КП «ВГК» (нова назва -ВКГ «Київтрансрейс-511»), номер угоди – « 12-1/16», початок дії кредитної угоди – 23.03.2005, кінець дії кредитної угоди – 23.09.2016, заборгованість згідно з додатком №1 – 18  611  849,35грн (том 15, а.с.110);
-додаток №3 до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 – акт приймання-передачі документації за договором про відступлення права вимоги від 29.12.2017, в якому зазначено кредитний договір №12-1/16 від 23.03.2005. Вказаний акт від імені ПАТ «ВіЕсБнак» підписаний Покоєвич А.О. (том 15,а.с. 197).
-довідку АТ «Таскомбанк», в якій банк повідомляє, що ТОВ ФК “Траст Фінанс”  належним чином провело розрахунки згідно з умовами договору відступлення прав вимоги від 29.12.2017 і, що всі необхідні документи для виконання цього договору отримано ТОВ ФК “Траст Фінанс”   (том 15,а.с. 111);
-примірник договору відступлення права вимоги від 29.12.2017  та додатковий договір до вказаного договору від 01.10.2020, в якому сторони погодили графік сплати ТОВ ФК “Траст Фінанс”  загальної вартості вимоги за договором в сумі 39  100  000,00грн (останній платіж – до 31.05.2021) (том 15,а.с. 190-193);
-платіжні документи на загальну суму 39  500  000,00грн, згідно з якими з призначенням платежу «оплата за права вимоги згідно з договором від 29.12.2017» проведено наступні оплати:
- від 29.12.2017 на суму 2 000 000,00грн;
-від 26.04.2018 на суму 2  000  000,00грн;
-від 20.08.2018 на суму 3  000  000,00грн;
-від 28.08.2020 на суму 7  000  000,00грн;
-від 27.12.2019 на суму 5  000  000,00грн;
-від 27.02.2019 на суму 7  000  000,00грн;
-від 27.02.2019 на суму 3  500  000,00грн;
-від 02.06.2020 на суму 3  000  000,00грн;
-від 28.08.2020 на суму 7  000  000,00грн.

          В апеляційній скарзі скаржник вказує, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2019   замінено позивача у справі з ПАТ "ВіЕс Банк" на   правонаступника ТОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" у справі №909/1425/13 за позовом ПАТ ,,ВіЕс Банк’’до ПАТ ,,Івано-Франківськшкірсировина’’ за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Колективне підприємство ,,ВГК’’ про звернення стягнення на предмет іпотеки  (том 15.а.с. 218-220).
          Як вбачається з вказаної ухвали, предметом спору у справі №909/1425/13 є звернення стягнення на предмет іпотеки від 23.03.2005, укладеного ПАТ «ВіЕСБанк» та ПАТ ,,Івано-Франківськшкірсировина’’ з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005. Суд дійшов висновку про наявність підстав для заміни сторони ПАТ "ВіЕс Банк" на   правонаступника ТОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс", враховуючи наявність договору відступлення права вимоги від 29.12.2017.
          
Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції  – без змін, з огляду на наступне.
          Відповідно до  статті 326 Господарського процесуального кодексу України  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
          Згідно з статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII  (далі - Закон № 1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим  Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
          Виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. За  законом  на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Процесуальний  закон  та закон, який регулює підстави, порядок та спосіб виконання судових рішень, не обмежує можливість заміни сторони виконавчого провадження залежно від загальних умов та порядку (етапу) здійснення виконавчого провадження.
          Статтею 52 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.
          Згідно з частиною 5  статті 15 Закону України "Про виконавче провадження"  у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
          Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
          Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права, фактично, процесуальне правонаступництво слідує за матеріальним. У кожному конкретному випадку, для вирішення питань можливості правонаступництва, господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
          Відповідно до частини 1  статті 334 Господарського процесуального кодексу України  у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
          Приписами частини 5  статті 334 Господарського процесуального кодексу України  визначено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
          Для вирішення питання можливості правонаступництва необхідним є встановлення фактичних обставин заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником відповідно до норм матеріального права.
          Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
          Особа, звертаючись до суду із заявою про заміну позивача (стягувача) з примусового виконання наказу господарського суду у справі на його правонаступника у зв`язку з переходом до останнього права вимоги відповідно до договору про відступлення права вимоги повинна довести належними та допустимими доказами, за яким саме правочином до неї перейшли права вимоги відносно боржника і який обсяг цих прав.
          Отже, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.
          Відповідно до  статті 512 Цивільного кодексу України  кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
          Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
          Статтею 514 Цивільного кодексу України  передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
          Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (статті 516 Цивільного кодексу України).
          Отже, згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
          Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження (заміну стягувача у виданому судом наказі до відкриття виконавчого провадження) як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.
          Як на підстави для здійснення заміни стягувача у даній справі, заявник – ТОВ «ФК «Траст Фінанс» вказує на укладення 29.12.2017 ПАТ   "ВіЕс банк"  (первісним кредитором)та ТзОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс"(новим кредитором)  договору про відступлення права вимоги, відповідно до п.2.1 якого первісний кредитор відступає новому кредитору належні йому права вимоги за кредитними договорами, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону - кредитора у Кредитних договорах та приймає на себе його права та обов`язки за кредитними  договорами.
          У п.1.1 вказаного договору визначено, що «права вимоги» -це всі права вимоги первісного кредитора до боржників станом на дату відступлення права вимоги за кредитними договорами щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, неустойок та інших платежів, визначених кредитними договорами. Інформація про заборгованість боржників за кредитними договорами станом на дату укладення цього договору міститься в додатку №1 до цього договору.
          Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №756/9788/15-ц та у постанові касаційного суду  від 21.01.2019 у даній справі).
          Як вбачається з  зазначеного договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 його умовами не передбачено передачі ТзОВ "Фінансова компанія "ТРАСТ ФІНАНС" прав вимоги за тілом кредиту в розмірі 606096 доларів США, 7669,92 доларів США заборгованості по відсотках, 15  202,23грн  пені та 70  540,50грн  судового збору, які стягнуті за рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.12.2015 у справі №909/1411/13.
          Заявник посилається на    витяг з додатку №1 до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017, з якого також не вбачається, що ТОВ " ФК "ТРАСТ ФІНАНС" отримало право вимоги щодо заборгованості в розмірі 606096 доларів США по тілу кредиту згідно з умовами кредитного договору № 12-1/16 від 23.03.2005 (з додатками та додатковими угодами), 7669,92 доларів США по відсотках, 15202 грн. 23 коп. пені, 70540 грн 50коп. судового збору.
          Як зазначалось вище, у липні 2018року ПАТ "ВіЕс Банк" уже зверталось до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою про заміну сторони виконавчого провадження № 52112755 - стягувача ПАТ "ВіЕс Банк" на нового кредитора ТзОВ "Фінансова компанія "ТРАСТ ФІНАНС", посилаючись на факт укладення договору відступлення права вимоги від 29.12.2017.
          За результатом розгляду вказаної заяви ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області  від 16.08.2018 у справі №909/1411/13 задоволено заяву ПАТ "ВіЕс Банк" про заміну сторони виконавчого провадження.
У вказаній ухвалі зазначено, що представник заявника, який в той же час був і представником ТОВ "ФК"Траст Фінанс", подав суду для огляду оригінал договору з додатком і суд перевірив відповідність копій оригіналу. Крім того, в ухвалі вказано, що представник заявника повідомив про відсутність такого додатку як  акт прийому-передачі.
          В подальшому постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 21.01.2019, ухвалу місцевого суду від 16.08.2019 скасовано та відмовлено в задоволенні заяви ПАТ "ВіЕс Банк"  про заміну сторони виконавчого провадження.
          На підставі доказів, поданих представником заявника ПАТ «ВіЕс Банк», який в той же час був і представником ТзОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс", постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 було встановлено обставини відсутності у додатку №1 до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017, оригінал якого досліджувався судом, таких умов як обсяг та зміст прав, в тому числі інформації про заборгованість боржника за кредитним договором, які існували на момент переходу, як того вимагає  ст.514 ЦК України, та невідповідності дати укладеного кредитного договору № 12-1/16 від 23.03.2005 даті кредитного договору 12.09.2008, вказаного в додатку №1 до договору відступлення права вимоги від 29.12.2019.
          Відповідно до вимог  ст. 75 ГПК України  обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
          З огляду на викладене апеляційний суд вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що результатами розгляду  вказаної заяви (заяву розглянуту в суді першої інстанції,  оскаржено в судах в апеляційному та касаційному провадженні) прийнято кінцеве рішення суду, яке вступило в законну силу, яким встановлено обставини щодо відсутності у ТОВ "ФК"ТРАСТ ФІНАНС" прав нового кредитора за кредитним договором № 12-1/16 від 23.03.2005, оскільки такі права йому не були передані відповідно до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017.
          Разом з тим, звертаючись до суду втретє із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, ТОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" подає суду нові докази, а саме додаток №1 до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 та акт прийому-передачі до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017, посилаючись на усунення ним допущених при первинному поданні такої заяви недоліків.
          Дослідивши подані заявником як «нові докази» додаток №1 до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 та акт прийому-передачі до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі докази суперечать та не відповідають доказам, наявних в матеріалах даної справи, оригінали яких були оглянуті при прийняті судом першої інстанції судового рішення від 16.08.2018. 
          Зокрема, у поданій заявником  копії витягу з додатку №1 до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017, змінено початок дії кредитної угоди з 12.09.2008 на 23.03.2005. Крім того, в графі "Заборгованість згідно додатку №1 в гривнях" зазначено суму в розмірі 18 611 429, 35 грн, в той час коли заявник просить про заміну сторони виконавчого провадження у справі №909/1411/13 та стягнути на його користь 60 6096 доларів США заборгованості по тілу кредиту згідно з умовами кредитного договору № 12-1/16 від 23.03.2005 (з додатками та додатковими угодами), 7669,92 доларів США заборгованості по відсотках, 15  202,23 грн пені.
          Також,  у додатку №1 до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 відсутній порядковий номер і КП "Київтрансрейс-511 перебуває 59 у списку, а у витягу з додатку №1 до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017, оригінал якого подавався представником первісного та нового кредитора та досліджувався судом, зазначено порядковий номер 63.
          Поряд з тим, поданий заявником витяг з додатку №1 рядка який ніби-то стосується боржника суд не має можливості ідентифікувати як витяг з оригіналу додатку№1, оскільки  сам оригінал, оглянутий в судовому засіданні, не читається через розмір використаного для друку шрифта.
          Щодо акта прийому-передачі до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017, який подано ТОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс", як вірно вказав суд першої інстанції, в ухвалі Господарського суду Івано-Франківської області від 16.08.2018 так і в постанові Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 зазначено, що такий акт не підписувався сторонами договору. Крім того, поданий ТОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" акт прийому-передачі до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 не відповідає встановленій сторонами формі, з якої вбачається, що підписантами акту прийому-передачі до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017, який є додатком №3 та невід`ємною частиною договору, є голова правління ПАТ "ВіЕс Банк" ОСОБА_2 та член правління ПАТ "ВіЕс Банк" Т. Волков.
           
          Згідно з вимогами частин першої, третьої    статті 74 ГПК України    кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
            Відповідно до 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
          Разом з цим, докази, які подаються до господарського суду, підлягають оцінці відповідно до    статті 86 ГПК України, за якою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
          Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №   914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі 915/641/18, від 13.01.2020 у справі № 908/510/19).
          Посилання скаржника на допущені помилки в документах при первинному поданні до суду заяви про заміну стягувача недоліки апеляційний суд оцінює критично та зазначає, що відповідно до приписів ч. 4 ст. 13 ГПК України, якою встановлений принцип змагальності сторін, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
          З урахуванням вищенаведного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність заявником - ТОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" належними та допустимими доказами наявності передбачених законом підстав для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником.

          Поряд з тим, висновки місцевого суду з  посиланнями на Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та постанову НБУ №483 від 14.10.2004 «Про затвердження Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу»  про те, що оскільки рішенням від 29.12.2015  присуджено до стягнення грошові суми в іноземній валюті, то  ТОВ ФК “Траст Фінанс” мав надати суду докази наявності у нього ліцензії на здійснення валютних операцій щодо права на отримання заборгованості по кредиту і нарахування відсотків в доларах США, апеляційний суд вважає помилковими, так як укладення договору відступлення права вимоги не підпадає під ознаки здійснення валютної операції, оскільки за вказаним договором передавалась не заборгованість, предметом якої є валютні цінності, а право вимоги такої заборгованості, тобто, відбулось відступлення права вимоги, а не переведення валютного боргу (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2019  у справі № 522/18180/15-ц).
Щодо доводів апелянта про те, що обставини заміни кредитора також встановлені ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2019 у справі №909/1425/13 за позовом ПАТ ,,ВіЕс Банк’’до ПАТ ,,Івано-Франківськшкірсировина’’ про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому згідно з ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням,  апеляційний суд зазначає, що відповідно до змісту  вказаної  ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» -  якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Тобто, вказана норма не встановлює імперативного правила, що відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням, а передбачає доведення можливості існування інших обставин, які доведені у даному випадку з урахуванням висновків апеляційного та касаційного суду за результатами раніше поданої заяви ПАТ «ВіЕСБанк» про відсутність у ТОВ "ФК"ТРАСТ ФІНАНС" прав нового кредитора за кредитним договором № 12-1/16 від 23.03.2005 та невідповідністю поданих заявником при поданні третьої заяви доказів їх оригіналам, оглянутих раніше судом.

          Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду  Івано-Франківської області від 21.12.2020 у справі № 909/1411/13   ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до ч.1   ст.236 ГПК України    судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно ч.1  ст.73 ГПК України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1    ст.74 ГПК України    передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частинами 1, 2   ст.86 ГПК України   передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14    статті 129 ГПК України). Відтак, згідно    ст.129 ГПК України    сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270,271, 275,276, 281, 282   ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
                                                           П О С Т А Н О В И В :
1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Траст Фінанс”  від 30.12.2020 (вх. суду від 04.01.2021 №01-05/1/21) – залишити без задоволення.
2.Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 21.12.2020 у справі № 909/1411/13  – залишити без змін.
3.Судовий збір за перегляд ухвали в суді апеляційної інстанції – покласти на скаржника.
4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.06.2021

Головуючий (суддя-доповідач):                                                  Т.Б. Бонк

Судді                                                                                           О.І. Матущак 

                                                                                                    Г.Г. Якімець