Номер провадження: 22-ц/813/2370/21 
Номер справи місцевого суду: 521/452/17
Головуючий у першій інстанції Лічман Л. Г.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/452/17
Номер провадження: 22-ц/813/2370/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Рибачук О.І.,

учасники справи: 
- позивач – ОСОБА_1 , 
- відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Лічмана Л. Г.о 16 годині 13 хвилині 20 грудня 2018 року, повний текс рішення складений 29 грудня 2018 року,

встановив:
2. Описова частина
2.1 Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вищезазначеною позовною заявою, у якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок, загальною площею - 155,7 кв. м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він є сином - ОСОБА_4 .. Рідна сестра ОСОБА_4 – ОСОБА_2 є відповідачем. У ОСОБА_4 та ОСОБА_2 помер батько, після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме - будинок по АДРЕСА_1 . Будинок був у поганому технічному стані, підлягав ремонту, були проблеми з документами. Тому, спадкоємцями було досягнуто домовленості, відповідно до яких ОСОБА_4 відмовляється від своєї частки на користь ОСОБА_2 .. При цьому, він зобов`язується провести капітальний ремонт будинку та його якісне покращення, забезпечити послуги адвоката із супроводження процесу визнання права власності на будинок. ОСОБА_2 зобов`язувалася в майбутньому подарувати ОСОБА_1 Ѕ частину будинку. Ним було зроблено переобладнання житлового будинку, в результаті чого вартість будинку збільшено, будинок якісно покращено.
В листопаді 2016 р. позивач дізнався, що ОСОБА_2 своєї обіцянки не дотрималася та звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до нього про усунення перешкод в користуванні приватною власністю шляхом виселення.
29.08.2018 р. до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у розмірі – 1 265 467,90 грн., що еквівалентно – 45 114,72 доларам США, в якості відшкодування коштів, витрачених на проведення ремонту жилого будинку, розташованого у АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2008 р. по 01.01.2014 р..
В обґрунтування уточнених позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що вартість будівельних матеріалів, робіт, послуг тощо, витрачених на виконання будівельних робіт в житловому будинку в період з 01.01.2008 р. по 01.01.2014 р. згідно експертного висновку становить – 360 602 грн., що еквівалентно станом на 01.01.2014 р. – 45 114,72 долара США. Позивачем було зроблено переобладнання житлового будинку, в результаті чого вартість будинку значно зросла. Оскільки ОСОБА_1 кошти отримував у валюті - доларах США, то фактично на ремонт він витрачав гроші в доларах США (Т. 1, а. с. 1 - 2).
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заяво про уточнення позовних вимог, згідно яких просить стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі – 1 265 467,90 грн., що еквівалентно – 45 114,72 долара США, у якості відшкодування коштів, витрачених на проведення ремонту житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2008 року по 01.04.2014 року (Т. 2, а. с. 148 - 149).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У запереченнях на позовну заяву ОСОБА_2 просить відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 вказує на те, що домовленості, на яку посилається ОСОБА_1 , не було. Наявне рішення суду, у якому ОСОБА_4 позов визнала. Будинок було побудовано у 2010 році, а не у 2008 - 2014 рр.. У 2008 р. позивач не працював та не мав суми – 60 000 доларів США. Докази передання грошей від позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_5 для купівлі будівельних матеріалів та проведення ремонтних робіт у справі відсутні. Правовідносини між сторонами мають регулюватися положеннями про позику (Т. 1, а. с. 50 - 52)

2.3 Позиція позивача щодо доводів відповідача на позов

У письмових поясненнях ОСОБА_1 вказує на те, що на час виконання будівельних робіт житловий будинок був одноповерховий, вказане підтверджується світлинами, які містяться в матеріалах справи. Позивач може детально описати площу житлового будинку та інші деталі, для визначення його вартості на час початку виконання будівельних робіт.
Стан житлового будинку на момент закінчення будівельних робіт та станом на час розгляду справи є однаковий. Огляд та обстеження житлового будинку можливо провести та додаткового дослідити (Т. 1, а. с. 243).

2.4 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2018 року вищевказані позовні вимоги  ОСОБА_1 задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі - 1 250 444 гривні 69 копійок, що еквівалентно - 45 114,72 доларам США.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі - 6 890 гривень 00 копійок, а також витрати на проведення експертизи в розмірі - 7 000 гривень 00 копійок, а всього - 13 890 гривень 00 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі – 1 110 гривень 00 копійок.
Рішення суду мотивовано тим, що добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість (Т. 3, а. с. 57 - 62).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційні скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20.12.2018 року. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у заявлених позовних вимогах у повному обсязі.

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справ, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт зазначає, що: 1) ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 є не єдиними спадкоємцями першої черги після смерті свого батька - ОСОБА_6 , який помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Третьою спадкоємицею є його дочка - ОСОБА_7 ; 2) жодного договору дарування вона не збиралась укладати. Більше того, вона була змушена звернутися до суду з позовною заявою про позбавлення права користування житловим будинком за адресою - АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , через неможливість спільного проживання; 3) суд першої інстанції неправомірно не прийняв до уваги висновок № 10-08/18 будівельно-технічного дослідження від 10.08.2018 р. експерта ОСОБА_9 ; 4) судом першої інстанції при розгляді справи не надано належної правової оцінки природі правовідносин, які б могли виникати між сторонами у разі передачі коштів ОСОБА_2 на проведення ремонт робіт; 5) ОСОБА_10 був користувачем спірного майна, на підставі ст. 156 ЖК України, користувався спірним приміщенням, інших правовідносин між стонами не виникало; 6) суд першої інстанції не врахував та не надав належної правової оцінки засвідченим письмовим поясненням ОСОБА_11 (сестри ОСОБА_12 , тітки позивача), ОСОБА_13 , які фактично є свідками по справі. Останнім відомі обставини по справі, які мають важливе значення для вирішення спірних правовідносин (Т. 3, а. с. 67 - 70).

2.7 Узагальнені доводи позивача в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
ОСОБА_1 вказує на те, що: 1) ОСОБА_1 є сином - ОСОБА_4 , яка в свою чергу є рідною сестрою - ОСОБА_2 , відповідачки по справі. ОСОБА_2 зобов`язалася в майбутньому подарувати ОСОБА_1 1/2 частину будинку, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; 2) обставини прийняття ОСОБА_14 спадку та наявності у них коштів на будівництво будинку не були доведені перед судом належними доказами; 3) жодних відомостей і згадувань про те, що у 2006 році чоловіку відповідачки був повернутий борг у розмірі - 17 000 доларів США у процесі розгляду справи відповідачка не надавала та у своїх поясненнях не викладала, а вказувала лише, що її чоловік отримав спадок; 5) суд першої інстанції правомірно критично оцінив наданий ОСОБА_2 висновок №10-08/18 будівельно-технічного дослідження від 10.08.2018 p.; 6) суд першої інстанції вірно зазначив, що різниця у визначенні ринкової вартості житлового будинку по АДРЕСА_1 судовим експертом ОСОБА_15 у висновку № 013/2018 р. від 10.04.2018 р. та висновку № 097/2018 р. від 04.06.2018 p., пояснюється різними підходами до визначення його вартості; 7) оскільки позивач та відповідачка домовилися про будівництво позивачем спірної частини будинку, а потім про проживання його сім`ї в будинку, позивач є добросовісним володільцем; 8) суд першої інстанції вірно визначився з характером правовідносин, що виникли між сторонами, надав належну оцінку всім доказам по справі. На підставі повно та всебічно встановлених обставин виніс законне та обґрунтоване рішення по справі (Т. 3, а. с. 110 - 115).
2.8 Позиція апелянта щодо доводів відзиву позивача на апеляційну скаргу

У відповіді на відзив ОСОБА_2 зазначає, що будь-яких доказів стосовно видачі чи не видачі грошових коштів ОСОБА_1 та доказів поліпшення майна підчас розгляду справи суду першої інстанції надано не було (Т. 3, а. с. 137 - 138).

2.9 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.02.2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2018 року залишено без руху (Т. 3, а. с. 76).
На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки (Т. 3, а. с. 79 - 80, 83 - 84). 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.05.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2018 року (Т. 1, а. с. 87 - 88).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.06.2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2018 року призначено до розгляду (Т. 3, а. с. 91). 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.11.2020 року ухвалено провести судове засідання, яке призначено на 26 листопада 2020 року о 16:00 год., в режимі відеоконференції за участі учасників справи поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
05.09.2019 року від ОСОБА_14 надійшов відзив на апеляційну скаргу (Т. 3, а. с. 110 - 115).
14.12.2020 року від ОСОБА_14 до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга на вищевказане рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2018 року.
    Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.05.2021 року апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою  ОСОБА_14  закрито на підставі ст. 362 ЦПК України.
У судовому засіданні адвокат Жуган Л.В., діюча від імені ОСОБА_2 , просила задовольнити апеляційну скаргу.
У судовому засіданні адвокат Черепов Дмитро Володимирович, діючий від імені  ОСОБА_1 , просить відмовити у задоволені апеляційної скарги.

3. Мотивувальна частина
3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_4 народилися в сім`ї ОСОБА_17 (за іншими відомостями – ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ..
ОСОБА_1 є сином - ОСОБА_4 , вказані обставини визнані сторонами та встановленню не підлягають (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).
Забудовником спірного будинку по АДРЕСА_1 є - ОСОБА_6 , про що свідчать розхідні накладні за 1960-ті роки, документи про його газифікацію тощо (Т. 1, а. с. 129 - 137).
Згідно Виписки з рішення виконавчого комітету Іллічівської районної Ради депутатів трудящих № 952 від 16.12.1977 р. про збереження домоволодіння, вирішено побудоване ОСОБА_6 домоволодіння по АДРЕСА_1 зберегти без права власності, дозволити видачу домової книги і реєстрацію сім`ї (Т. 1, а. с. 139).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (Т. 1, а. с. 148).
17.04.2009 р. із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася доньки померлого - ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (Т. 1, а. с. 149-150)
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2010 р., яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на будинок АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 202,3 кв.м., літньої кухні літ. «Б», вбиральні літ. «В», душу літ. «Г», погріба з шийкою літ. «Д», 1-3 – огорожі, І – вимощення, що розташований на земельній ділянці, площею - 516 кв. м.. Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 позовні вимоги визнали (Т. 1, а. с. 153 - 154).
Вказаним рішенням встановлено, що позивачка - ОСОБА_2 та відповідачки - ОСОБА_7 , ОСОБА_20 є доньками померлого - ОСОБА_6 .. Це підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, свідоцтвами про укладення шлюбу та зміну прізвищ. Їх батько – ОСОБА_6 побудував за власний рахунок будинок АДРЕСА_1 . Як вбачається з виписки рішення виконавчого комітету Іллічівської районної ради депутатів трудящих № 952 від 16.12.1977 р., за ОСОБА_6 було закріплено домоволодіння АДРЕСА_1 без права власності, дозволена видача домової книги та прописка родини. Цим підтверджується, що за ОСОБА_21 було визнано право користування та володіння цим майном, його прийнято до експлуатації. За життя ОСОБА_6 не встиг оформити житловий будинок. Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1 . Згідно технічного паспорту на будинок, останній складається з житлового будинку під літ. «А», загальною площею 202,3 кв.м., а також надвірних споруд: літньої кухні під літ. «Б», площею 10,8 кв.м., вбиральні під літ. «В», площею, 1,1 кв.м., душу під літ. «Г», площею 1,3 кв.м., погребу з шийкою під літ. «Д», площею 6,5 кв.м., огорожі літ. № 1-3, площею 71,2 кв.м., вимощення І, загальною площею 47,0 кв.м. В матеріалах справи є технічний висновок щодо можливості введення в експлуатацію житлового будинку під літ. «А» та надвірних споруд по АДРЕСА_1 , який був зроблений ПП «Відкриття», діючого на підставі ліцензії АБ 116332 від 07.12.2009 р. Відповідно до цих висновків технічний стан основних несучих конструкцій та огороджувальних конструктивних елементів будинку АДРЕСА_1 , а також надвірних споруд – нормальне. Крім того, будинок та надвірні споруди відповідають будівельним, санітарно-технічним та протипожежним вимогам відповідно ДБН В.2.2-15-2005, ДБН В.1.1-7, СНіП 2.01.01, СНіП 2.01.07, СНіП 2.02.01, СНіП 2.03.01, СНіП П-22, СНіП П-23, СНіП П-25. Можливий ввід в експлуатацію домоволодіння в якості індивідуального житлового будинку. Спадкоємцями на даний час є позивачка та дві відповідачки – ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Проте, ОСОБА_4 спадщину не прийняла ні юридично, оскільки до нотаріальної контори не зверталась, ні фактично, оскільки проживає вона в Херсонській області. Крім того, ОСОБА_4 сама заявила про відмову від спадщини.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2010 р. виправлено описки в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2010 р., якою вказано вважати загальну площу будинку під літ. «А» АДРЕСА_1 такою, що складає - 155,7 кв. м..
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 73873111 від 24.11.2016 р. право власності на земельну ділянку та житловий будинок (на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2010 р.) по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 (Т. 1, а. с. 3, 29, Т. 2, а. с. 16).
Згідно технічному паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 , станом на 02.11.1977 р. загальна площа домоволодіння становить - 62,0 кв. м., будинок є одноповерховим та складається з - кухні, площею - 12,2 кв. м., - житлової, площею - 17,3 кв. м., - житлової, площею - 9,4 кв. м., - ванної, площею - 3,6 кв. м., - житлової, площею - 19,5 кв. м. (Т. 2, а. с. 4 - 6).
У технічному паспорті на вказаний будинок від 29.02.2009 р. вказано, що його загальна площа становить - 155,7 кв. м., будинок є двоповерховим, складається з - кухні 1-1, площею - 11, 7 кв. м., - 1-2 житлова, площею - 17,5 кв.м., - 1-3 житлова, площею 9,8 кв.м., - 1-4 коридор, площею - 3,8 кв. м., - 1-5 житлова, площею - 20,2 кв. м., - 1-6 коридор, площею - 6,5 кв. м., - 1-7 санвузол, площею - 3,0 кв.м., - 1-8 коридор, площею - 3,9 кв. м., - 1-9 санвузол, площею - 5,7 кв. м., - 1-10 коридор, площею - 8,4 кв. м., - 1-11 кухня, площею - 29,4 кв. м., - 1-12 житлова, площею - 21,6 кв. м., - 1-13 житлова, площею - 14,2 кв. м., - загальною площею - 155,7 кв. м., - житловою площею - 83,3 кв. м. (Т. 2, а. с. 16 - 19).
Згідно технічного паспорту на вказаний будинок станом на 10.06.2010 р. його площа становить - 202,3 кв. м. (Т. 2, а. с. 11 - 13).
За технічним паспортом від 24.11.2011 р. площа основи забудови складає - 113,1 кв. м. (Т. 2, а. с. 14 - 15).
На фотокартках зображено будинок по АДРЕСА_1 з добудованим другим поверхом (Т. 1, а. с. 64 - 65).
Позивач ОСОБА_1 зареєстрований у спірному будинку з 06.05.2011 р..
10.01.2017 р. за заявою ОСОБА_1 внесено відомості в ЄРДР по факту звернення ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 шахрайським шляхом незаконно заволоділа його коштами, чим спричинено збиток на загальну суму – 60 000 доларів США (Т. 1, а. с. 120).
22.12.2016 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області (Т. 1, а. с. 121 - 123).
Допитаний у якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснив суду, що після смерті батька його матері між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про те, що ОСОБА_4 відмовляється від своєї частки у спадщині на користь сестри. ОСОБА_1 будує та ремонтує будинок, а відповідачка дарує йому відповідну частку. Позивач проживав у будинку, у травні 2008 р. оселився у кімнаті покійної сестри - ОСОБА_22 , поки не добудували другий поверх. З 2003 р. працює моряком. У відповідачки не було грошей для будівництва та проведення ремонтних робіт. Спадкову квартиру у м. Полтаві відповідачка з чоловіком продали та поділили гроші з сестрою чоловіка відповідача по 5 000 доларів США. Газ проведено окремо, світло, водопостачання йшло через відповідачку. Позивач здійснював ремонт самостійно.
Показами свідка ОСОБА_4 , матері позивача та сестри відповідачки, засвідчено, що між нею та сестрою була домовленість щодо будинку, який вони отримали у спадок від батька. При цьому, ОСОБА_4 відмовляється від своєї частки, а ОСОБА_1 здійснює ремонт будинку. В подальшому ОСОБА_2 подарує Ѕ його частку ОСОБА_1 .. Син ходив у рейси, висилав їй гроші на доларовий рахунок, які вона передавала ОСОБА_2 для будівництва. Будинок був у поганому стані. Гроші, які мала ОСОБА_2 , були витрачені на купівлю машини. Син заробляв достатньо та висилав їй гроші.
Сусід ОСОБА_23 , допитаний у якості свідка, пояснив, що виконував у будинку будівельні роботи, з ним розраховувалися сторони, а за побудову другого поверху тільки ОСОБА_1 ..
Свідок ОСОБА_24 - хрещений батько ОСОБА_1 , пояснив, що у 2008 р. надавав гроші у розмірі – 5 000 доларів США ОСОБА_1 для будівництва. Йому відомо про домовленість між сестрами та відмову ОСОБА_4 від своєї частки на користь сестри.
З показань свідка ОСОБА_25 , родички ОСОБА_2 , видно, що ОСОБА_2 будувала будинок, у них були гроші. Чоловік ОСОБА_2 отримав спадщину і вони продали будинок, працювали. Чи приймав участь ОСОБА_26 у будівництві їй не відомо.
Свідок ОСОБА_27 , знайома ОСОБА_1 , пояснила, що будівництвом займалась ОСОБА_28 , робила ремонти, закуповувала будівельні матеріали. ОСОБА_28 та її чоловік працювали, про домовленість щодо дарування частки нічого не знає.
З показів свідка ОСОБА_29 , двоюрідного брата ОСОБА_1 , вбачається, що йому невідомо, що ОСОБА_1 вкладав гроші у будівництво. Знав, що ОСОБА_28 збирається віддати частину свого будинку, на яких умовах йому невідомо. Підвозив ОСОБА_2 на будівельний ринок.
Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № 013/2018 р. від 10.04.2018 р., виконаного ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.», будинок по АДРЕСА_1 знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. До складу частини житлового будинку літ. «А», який знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_1 , входить 83,1 кв. м., вхід у який здійснюється з правої бокової частини будинку через вхідні двері. Площа приміщень житлового будинку літ. «А», які знаходяться в фактичному користуванні ОСОБА_2 , складає - 72,6 кв. м., вхід здійснюється з лівої бокової частини будинку через вхідні двері та з правої частини будинку через вхідні двері.
Вказаним висновком встановлено, що ймовірна ринкова вартість житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 станом на 01.01.2008 р. (початок виконання будівельних робіт) становить – 187 860 грн., що еквівалентно – 37 200 доларам США (курс НБУ 5,05 грн.), а станом на 01.01.2014 р. (після виконання будівельних робіт) – 838 756 грн., що еквівалентно – 104 976 доларам США (курс 7,99 грн.). При цьому, експертом застосовано порівняльний підхід визначення ринкової вартості будинку. Крім того, у зв`язку з тим, що на момент огляду всі конструктивні елементи житлового будинку скриті опоряджувальними покриттями, в ринковій вартості житлового будинку присутня вартість матеріалів і робіт, зазначити яка ринкова вартість тільки будівельних матеріалів експерту не надається можливим. (Т. 2, а. с. 49 - 61).
Відповідно до висновку № 097/2018 р. від 04.06.2018 р. судової оціночно-будівельної експертизи, виконаного ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.», встановлено, що вартість житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , визначена на підставі вартості одиничного показника зі Збірника укрупнених показників вартості відтворення функціональних об`єктів-аналогів для оцінки малоповерхових будинків, будівель та споруд, затвердженого наказом Фонду державного майна України, Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 23.12.2004 р. № 2929/227, станом на 01.01.2008 р. становить – 25 468 грн., а станом на 01.01.2014 р. становить – 386 070 грн.. Таким чином, експертом зроблено висновок, що вартість будівельних матеріалів, робіт, послуг, тощо, витрачених на виконання будівельних робіт в житловому будинку в період з 01.01.2008 р. по 01.01.2014 р., становить – 360 602 грн. (Т. 2, а. с. 154 - 161).
На замовлення ОСОБА_2 надано висновок № 10-08/18 будівельно-технічного дослідження від 10.08.2018 р., яким встановлено, що ринкова вартість житлового будинку по АДРЕСА_1 станом на 23.09.2010 р. (реєстрація нерухомого майна) без врахування вартості земельної ділянки складає – 90 773 долара США або – 718 014 грн. (курс НБУ 7,91 грн.). (Т. 2, а. с. 124 - 133).
ОСОБА_1 працював моряком закордонного плавання і отримував значні кошти в доларах США, які перераховував на рахунок матері - ОСОБА_30 , відкритий у Приватбанку. ОСОБА_4 отримувала грошові кошти з 2008 р. по 2010 р. в сумі біля – 60 000 доларів США, більша частина з яких була витрачена на будівництво спірної частини будинку (Т. 1, а. с. 89 - 94).
ОСОБА_1 надані суду копії накладних, квитанцій, товарних чеків про придбання будівельних матеріалів за 2006, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012 роки, а також рукописні підрахунки сплати за роботи з будівництва (Т. 1, а. с. 66 - 80, 81 - 88). При цьому, деякі квитанції містять відомості, що замовником (покупцем) значиться саме відповідачка - ОСОБА_2 ..
З трудових книжок ОСОБА_2 та ОСОБА_14 видно, що вони працювали з 2000 року відповідно на посадах оператора зв`язку або диспетчерської служби та слюсарем. 
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2010 р., в якому є посилання на технічний висновок щодо можливості введення в експлуатацію житлового будинку під літ. «А» та надвірних споруд по АДРЕСА_1 , свідчить лише про те, що будівництво було в основному закінчено станом на кінець 2009 року. На той час фасад будинку не мав штукатурки, не був пофарбованим, не було тротуарного мощення, нового паркану, тощо.

4.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини третьої статті 390 ЦК України добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів.
Згідно із частиною четвертою статті 390 ЦК України якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.
Отже, частина третя зазначеної норми матеріального права регулює права добросовісного або недобросовісного набувача чужого майна на відшкодування витрат, здійснених ним з часу, коли у власника виникло право на повернення цього майна або на отримання доходів від його використання.
Разом з тим положення частини четвертої статті 390 ЦК України застосовуються до правовідносин, при яких добросовісному набувачу  (володільцю) належить право на поліпшення набутого ним майна та залишення за собою результатів такого поліпшення за умови можливості їх відокремлення або право на відшкодування сум, на які збільшилась вартість поліпшеного майна, за неможливості їх відокремлення.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  грошових коштів. Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру коштів, яка підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача на підставі частини четвертої статті 390 ЦК України.

3.4 Мотиви відхилення/прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу 

Доводи апелянта, що на момент 2008 року позивач не працював та останній не довів, що взагалі володів грошовими коштами у розмірі - 60 000,00 доларів США спростовуються матеріалами справи. 
Апеляційний суд звертає увагу, що від відповідно наданої копії послужної книжки моряка ОСОБА_1 підтверджується факт стажу роботи на судні. 
Під час будівництва ОСОБА_1 працював моряком закордонного плавання і отримував значні кошти в доларах США, які перераховував на рахунок матері - ОСОБА_30 , відкритий у Приватбанку. ОСОБА_4 отримувала грошові кошти з 2008 р. по 2010 р. в сумі біля – 60 000 доларів США.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із судом першої інстанції стосовно того, що позивач та відповідачка домовилися про будівництво позивачем спірної частини будинку, а потім про проживання його з сім`єю в будинку, позивач є добросовісним володільцем.
Оскільки докази вказані в рішенні, безперечно підтверджують взаємовідносини, які склалися між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 щодо прибудови. Між ними існували близькі родинні відносини і ОСОБА_2 допомагала ОСОБА_1 прибудувати фактично відокремлену квартиру, в яку були окремо заведені ОСОБА_1 електропостачання, газопостачання. Тим самим, пояснюються показання свідків  ОСОБА_25 , ОСОБА_27 і ОСОБА_29 про участь  ОСОБА_2 у будівництві спірної частини житлового будинку та наявність квитанцій на ім`я ОСОБА_2 ..
З приводу тверджень апелянта, що вартість ремонту суперечлива та була оцінена у трьох експертних дослідженнях по-різному, то суд першої інстанції у своєму рішення надав оцінку вказаним обставинам, та вірно зазначив, що різниця у визначенні ринкової вартості житлового будинку по АДРЕСА_1 судовим експертом ОСОБА_15 у висновку № 013/2018 р. від 10.04.2018 р. та висновку № 097/2018 р. від 04.06.2018 p., пояснюється різними підходами до визначення його вартості, в останньому вискову повністю розкрити питання та надані відповіді.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо критичної оцінки наданого ОСОБА_2 висновку №10-08/18 будівельно-технічного дослідження від 10.08.2018 p., яким встановлено, що ринкова вартість житлового будинку по АДРЕСА_1 станом на 23.09.2010 р. (реєстрація нерухомого майна) без врахування вартості земельної ділянки складає – 90 773 долара США або – 718 014 грн. (курс НБУ 7,91 грн.), оскільки згідно інформації з Реєстру атестованих судових експертів, свідоцтво ОСОБА_31 є недійсним. Наданий відповідачкою висновок не відповідає вимогам ст. ст. 102, 106 ЦПК України, зокрема, ОСОБА_31 не попереджався судом про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, а тому такий висновок не може вважатися належним та допустимим доказом по справі.
Відповідно до частини третьої статті 390 ЦК України добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів.
Згідно із частиною четвертою статті 390 ЦК України якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.
Отже, частина третя зазначеної норми матеріального права регулює права добросовісного або недобросовісного набувача чужого майна на відшкодування витрат, здійснених ним з часу, коли у власника виникло право на повернення цього майна або на отримання доходів від його використання.
Разом з тим положення частини четвертої статті 390 ЦК України застосовуються до правовідносин, при яких добросовісному набувачу (володільцю) належить право на поліпшення набутого ним майна та залишення за собою результатів такого поліпшення за умови можливості їх відокремлення або право на відшкодування сум, на які збільшилась вартість поліпшеного майна, за неможливості їх відокремлення.
Застосування зазначених норм матеріального права суттєво різниться залежно від визначення підстав та сум, які підлягають відшкодуванню. Зокрема за положеннями частини третьої підлягають відшкодуванню фактичні витрати, здійснені добросовісним або недобросовісним набувачем, які необхідно було зробити задля збереження майна або на його утримання з часу, коли власнику належало право зокрема на повернення майную
На відміну від норми частини третьої статті 390 ЦК України, за положеннями частини четвертої цієї статті добросовісному набувачу або володільцю належить право отримати відокремлювані поліпшення майна або право на відшкодування невідокремлюваних поліпшень пропорційно збільшенню вартості майна унаслідок цих поліпшень.
Однак, визначаючи суму відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача суд першої інстанції, на підставі частин третьої та четвертої статті 390 ЦК України, виходив з вартості будівельних робіт, які здійснено позивачем на поліпшення отриманого майна без установлення можливості відокремлення поліпшень, або суми, на яку збільшилась вартість будинку (частина четверта цієї статті), або часу, з якого майно підлягало поверненню та вартості необхідних витрат на його утримання та збереження, які вимушений був здійснити.
Проте, всупереч положенням частини четвертої статті 390 ЦК України про право добросовісного володільця на відшкодування здійснених ним витрат у сумі, на яку збільшилась вартість майна, суд не дослідив питання, чи забезпечили проведені в будинку ремонтні роботи приріст ринкової вартості будинку. Отже, стягнувши з відповідача всю суму коштів на проведення ремонтних робіт, суд неправильно застосував вказану норму права.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі №742/762/15-ц.
Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Висновком судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № 013/2018 р. від 10.04.2018 р., виконаного ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.», встановлено, що ймовірна ринкова вартість житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 станом на 01.01.2008 р. (початок виконання будівельних робіт) становить – 187 860 грн., а станом на 01.01.2014 р. (після виконання будівельних робіт) – 838 756 грн., отже ринкова вартість житлового будинку збільшилась на – 650 896 гривень, які у свою чергу підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , є частково доведеною, а тому підлягає частковому задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, в частині визначення розміру коштів, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, не відповідають обставинам справи, в цій частині судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у вказаній частині, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні. Необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі – 650 896 гривні за вищевказаного обґрунтування.

3.6. Розподіл судових витрат

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною другою пунктом третім статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пп. «б,в» п.4 ч.1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції у випадку скасування або зміні судового рішення зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.
За таких підстав, апеляційний суд відповідно до ст. 141 ЦПК України здійснює перерозподіл судових витрат пропорційно до задоволених вимог.
При поданні позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір за позовну заяву майнового характеру у розмірі – 2 000 грн., з подальшою доплатою попередньо встановленої судом суми судового збору у розмірі – 4 890,00 грн., а всього – 6 890,00 грн. (2 000 грн. + 4890 грн.). Згідно рахунка № 9 від 05.03.2018 р. та квитанції від 19.03.2018 р. № 42 позивачем сплачено – 7 000,00 грн. ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» за виконання експертизи. Таким чином, судові витрати ОСОБА_1 становлять - 13 890,00 грн..
ОСОБА_2 було сплачено судовий збір за апеляційну скаргу – 12 000 грн. та - 1 215 грн, що складає разом – 13 215,00 грн..
Отже, враховуючи часткове задоволення позову, положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судові витрати у розмірі – 876 гривень 60 копійок.

3.7 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , – задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2018 року – змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошові кошти у розмірі - 650 896 (шістсот п`ятдесят тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 876 (вісімсот сімдесят шість) гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 31 травня 2021 року.

Головуючий суддя:                         А. П. Заїкін

Судді:                                                                С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе