КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
Справа № 361/8419/18	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3960/2021	 	
Головуючий у суді першої інстанції: Петришин Н.М.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.	 	
 
05 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
  Головуючого - Семенюк Т.А
  Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,
  розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У грудні 2018 року до суду першої інстанції надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 22.10.2016 року між ПАТ «Акцент - Банк» (правонаступник - Акціонерне товариство «Акцент - Банк») укладено договір № ABH0RG176870553, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 23 603,84 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 
Зазначає, що у Договорі відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на сайті банку http://a-bank.com.ua/terms, Тарифами складає між нею та Банком кредитно-заставний договір. У порушення норм закону та умов Договору, відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим перед банком утворилася заборгованість, яка з урахуванням заборгованості за кредитом, заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафів відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг (фіксована та процентна складові) станом на 28.09.2018 року становить 65 617,79 грн. 
На підставі викладеного, позивач просивстягнути з відповідача на користь Акціонерне товариство «Акцент Банк» заборгованість за договором № АВН0G176870553 від 22 жовтня 2016 року в загальному розмірі 65617,79грн., а також витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто із  ОСОБА_1  на користь АТ «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором № ABH0RG176870553 від 22 жовтня 2016 року в розмірі 27 243 грн. 05 коп., яка складається із: 23 603,84 грн. - заборгованості за кредитом, 38,37 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 500 грн. - штрафу (фіксована частина) та 3100,84 грн. - штрафу (процентна складова).
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто із  ОСОБА_1  на користь АТ «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 731 грн. 54 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначила, що відсутні підстави вважати, що AT «Анцент - Банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023- XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, у зв`язку із цим вважає, що вимоги про стягнення штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова) є незаконні та такими, що не підлягають задоволенню.
Також, зазначає, що кошти згідно умов договору № ABH0RG176870553 від 22.10.2016 року ОСОБА_1 не отримувала, кошти були перераховані на рахунок ФОП           ОСОБА_2 , яка отримавши кошти на власний рахунок не виконала своїх зобов`язань по виготовленню метало пластикових вікон та дверей, у зв`язку з чим зверталась до Деснянського районного відділу НП України в м. Києві та Броварського відділу НП у Київській обл., тому з огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Згідно частини 13 статті 7 ЦПК України  розгляд справи здійснюється  у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до  п. 1ч. 1  ст. 274 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судом встановлено, що 22 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 підписано Заяву Позичальника № ABH0RG176870553.
Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить надати їй кредит у розмірі 23 603 грн. 84 коп. Строк кредиту 36 місяців з 22.10.2016 року по 21.10.2019 рокувключно. Відсоткова ставка (фіксована) становить 0,12 % річних.
Відповідно до п. 7 вказаної Заяви, ОСОБА_1 у період із 25 по 29 число кожного місяця зобов`язалася здійснювати щомісячний платіж у розмірі 1601,04 грн. для погашення суми боргу кредиту.
Згідноп. 10 заяви, кредит надається відповідачу для оплати/часткової оплати товару, а саме метало пластикових вікон/дверей балкона шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_2 № НОМЕР_1 .
З вищевказаної заяви видно, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Згідно Умов та правил надання банківських послуг (п.п. 2.7.4.2.2.) Позичальник зобов`язалася використовувати кредит на цілі, зазначені в Заяві, погашати кредит, у порядку та терміни, визначені у Заяві, сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до п. 2.7.4.3.1 цих Умов та тарифів, сплатити банку винагороду у строки та розмірі згідно Тарифів, Заяві та даних Умов.
У разі несвоєчасного погашення заборгованості за Кредитом позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості за Кредитом за кожен день прострочення, але не менше 1 (однієї) гривні (п. 2.7.4.5.1. Умов та правил надання банківських послуг).
При порушенні Позичальником термінів платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 90 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості (п.п. 2.7.4.5.3. Умов та правил надання банківських послуг).
Згідно меморіального ордеру № HSAVG1024BB19M від 24 жовтня 2016 року ФОП ОСОБА_2 отримала 22 696 грн. за договором № ABH0RG176870553 від 22.10.2016 року (а.с. 106).
Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13.09.2018 року заборгованість відповідача перед Банком становить 65 617 грн. 79 коп., яка складається із:
-23 603,84 грн. - заборгованості за кредитом;
-38,37 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом;
-20 771,30 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;
-17 603,44 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг:
-500 грн. - штраф (фіксована частина);
-3100,84 грн. - штраф (процентна складова).
Ухвалюючи рішення про задоволення  позову за користування  кредитомчастково, суд першої інстанції  виходив  з законності та обґрунтованості  заявлених позовних вимог.
Колегія суддів   погоджується  з висновками  суду  першої інстанції з огляду  на наступне.
Згідно із частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Постановою Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49 затвердженні Правиларозрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила), які розроблено відповідно до Законів України «Про банки і банківську діяльність» «Про Національний банк України», «Про споживче кредитування», встановлюють порядок та методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача.
Згідно з пунктом 8 Правил банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строкудіїдоговору про споживчий кредит, якщо договірпроспоживчий кредит містить умови, що дозволяютьзмінупроцентної ставкита/абоіншихплатежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна неможе бути визначенанамомент обчисленнязагальної вартості кредиту та реальної річноїпроцентної ставки.Банкзазначаєреальнурічнупроцентну  ставку та загальну вартістькредиту за рядком"Усього" у колонках9і 10 відповідноформи, наведеноїу додатку 2 доцих Правил.
Відповідно до ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повиненвключати в договори зіспоживачем умови, які єнесправедливими.Умови договорує несправедливими, якщовсупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків нашкоду споживача.
Якщо істотний дисбаланс договорувизнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладеннядоговору.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до заяви позичальника №ABH0RG176870553 від 22.10.2016 року, відповідач просила надати їй строковий кредит в сумі 23603,84 грн. на строк - 36 місяці з 22.10.2016 року по 21.10.2019 року включно, відсоткова ставка (фіксована) 0,12% річних, щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту - 907,84 грн. (а.с. 5).
Відповідно до довідкипро умови кредитуванняАТ «Акцент - Банку»та сукупну вартість споживчого кредиту від 22.10.2016 року, підписаного ОСОБА_1 , остання підтвердила, щопозивачписьмовопроінформувавїї проумови кредитування, а також проорієнтовнусукупну вартістькредиту, в тому числі проте, щопроцентна ставка закредитом(річна) нараховуються на залишок кредиту в розмірі 0,12 %, винагорода за наданняфінансовогоінструменту, щомісячно,становить 4,0%,ефективна процентна ставка становить 97,15% (а.с. 11).
Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідностідо вимог ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст. 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником: «якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому».
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що зобов`язання відповідачем за кредитним договором № ABH0RG176870553 від 22.10.2016 року, укладеним між сторонами, не виконано, тому стягнення із відповідача заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками є правомірним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги, що кошти згідно умов договору № ABH0RG176870553 від 22.10.2016 року ОСОБА_1 не отримувала, кошти були перераховані на рахунок ФОП ОСОБА_2 , яка отримавши кошти на власний рахунок не виконала своїх зобов`язань по виготовленню метало пластикових вікон та дверей, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки згідно п. 10 заяви позичальника № ABH0RG176870553 від 22.10.2016 року «кредит надається позичальнику на наступні цілі: а) оплати/часткової оплати товару згідно з переліком шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_2 № НОМЕР_1 у Ф`РОЗРАХ.ЦЕНТР» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Київ, МФО 320649, код ЄДРПОУ 2011022622», тобто ОСОБА_1 погодила та підписала призначення платежу та порядок видачі кредиту.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.
Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Враховуючи наведе, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну  скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий 

Судді