П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/7277/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.   
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
03 червня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЦ" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування картки відмови і рішення, 
В С Т А Н О В И В :
У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "РЦ" звернулось до суду з адміністративним у якому просило:
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці Державної митної служби України від 27.04.2020 №UA100530/2020/00247;
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 27.04.2020 №UA 100000/2020/300127/1.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив про протиправність відмови відповідача у митному оформленні товарів, придбаних ним на виконання умов зовнішньоекономічного контракту № JR19219 від 19.02.2019 року, укладеного з фірмою Народної Республіки Китай "Quanzhou Jinshan Stone Tools Technology Co, Ltd" з підстав сумніву в ціні товарів. Також позивач не погоджується з рішенням митного органу, внаслідок чого митна вартість імпортованої позивачем партії цього товару за МД від 27.04.2020 року №UA100530/2020/020447 становить 25776,16 доларів США, або 699670,66 грн.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці Державної митної служби України від 27.04.2020 №UA100530/2020/00247.
Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 27.04.2020 № UA 100000/2020/300127/1.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та явну невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ "РЦ". Зокрема апелянт зазначає, що суд першої інстанції, надаючи оцінку правильності коригування відповідачем митної вартості оцінюваного товару, дійшов необгрунтованого висновку про необхідність застосування методу визначення за ціною товару, оскільки ні основні, ні додаткові документи, надані позивачем не містили об`єктивних відомостей про задекларовану вартість товару.
У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу суду 18.05.2021 року, позивач, посилаючись на відсутність будь-яких обгрунтованих підстав для неврахування митним органом заявленої позивачем митної вартості товару, заперечив доводи апелянта та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 19.02.2019 позивачем укладено зовнішньоекономічний контракт №JR19219 з фірмою “Quanzhou Jinshan Stone Tools Technology Co, Ltd”, Народна Республіка Китай, стосовно реалізації останньою позивачу полімерних фікертів, фікертів абразивних, полірувальних кругів тощо, які мали реалізовуватися товариством на території України (далі контракт, а.с.52-54).
Згідно з п.1 контракту товар, асортимент та кількість кожної партії зазначається в рахунку - фактурі (інвойсі), який оформляється на кожну партію товару та є невід`ємною частиною контракту.
При цьому, підпунктом 2.1 пункту 2 цього контракту визначено базисні умови поставки товару - за правилами Інкотермс 2010. Умови поставки кожної партії повинні бути відображені в рахунку - фактурі (інвойсі).
Пунктом 4 вказаного контракту передбачено, що валютою розрахунків по контракту визначається долар США. Оплата за товар здійснюється до моменту прибуття товару в порт доставки.
Загальна ціна контракту складає 100000 доларів США (а.с.52-54).
Контракт діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків по ньому (п. 10.2 п.10 контракту).
Справжній контракт підписаний по факсу, має юридичну силу оригінала та є оригіналом при наявності однієї оригінальної печатки (п.п.10.3 п.10 контракту).
27.04.2020 позивачем через уповноваженого представника подано до відповідача митну декларацію № UA 100530/2020/020447 від 09.06.2020 (а.с.37) та заявлено до митного оформлення придбаний на підставі контракту товар, який надійшов Товариству з обмеженою відповідальністю “РЦ” (далі ТОВ “РЦ”), зокрема товар: “фікерти абразивні L14 зі штучних матеріалів”  “полімерні фікерти з агломерованих штучних алмазів: полімерні фікерти абразивні, L14 для граніту".
Як зазначає відповідач у відзиві, митну вартість визначено декларантом самостійно за основним методом на рівні: товар №1 - 0,65 доларів за кілограм, товар №2 – 3,52 доларів за кілограм.
Як видно з рахунку фактури № JS19697 від 26.02.2020 та інвойсу № JS19697 загальна сума за товар складає 13986,72 дол. США, яку й вказав декларант у митній декларації №UA 100530/2020/020447 від 09.06.2020.
На підтвердження митної вартості товару до митної декларації надано такі документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №JR19219 від 19.02.2019 (а.с.52-54); рахунок-фактура № JS19697 від 26.02.2020 (а.с. 27); пакувальний лист № б/н від 10.03.2020 (а.с. 97); коносамент № COSU6258430540 від 12.03.2020 (а.с.30); автотранспортна накладна А № 6521 від 24.04.2020 (а.с.100-101); платіжне доручення в іноземній валюті № 1139 від 18.03.2020 (а.с.102); лист відправника від 27.04.2020 про помилку в рахунку-фактурі №JS19697 від 26.02.2020 (а.с.28).
Як вказує представник відповідача, після реєстрації вищевказаної митної декларації в базі даних електронної автоматизованої інформаційної системи (далі ЄАІС) та початку здійснення митного контролю спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (далі АС АУР), а саме ризики: 105-2 “Контроль правильності визначення митної вартості товарів”; 106-2 “Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів”.
На вимогу митного органу та згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу України, декларанту надіслано електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення, а також за бажанням наявні у декларанта додаткові документи, що підтверджують заявлену митну декларацію.
На вимогу митного органу декларантом додатково надано: копію митної декларації країни відправлення на китайській мові без перекладу № НОМЕР_1 від 10.03.2020 (а.с.108); комерційну пропозицію від 17.12.2019 (а.с.109); постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2019 у справі №240/7379/19.
Додатково надані комерційна пропозиція від 17.12.2019 та копія митної декларації країни відправлення №370820200000094034 від 10.03.2020 підтвердили  відомості про те, що товар постачається на умовах CFR Одеса.
Як відмічено у відзиві представником відповідача, позивачем не подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, зокрема висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою  експертною організацією та виписки з бухгалтерської документації.
Крім того, з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів проведено консультацію, в ході якої декларанту надавалася інформація щодо вартості схожого товару. Факт проведення консультації підтверджується відповідним електронним повідомленням декларанта. Як відмічає представник відповідача, додаткові документи під час проведення консультації декларантом не надавались.
Подані позивачем документи, на думку органу доходів і зборів, не підтверджують заявлену митну вартість товару, у зв`язку із чим 27.04.2020 відповідачем було винесене рішення про коригування митної вартості №UA100000/2020/300127/1, яким митна вартість товару скорегована до рівня 1,22$ за кілограм на загальну суму 25776,16 долара (а.с.122).
У подальшому товар випущено у вільний обіг на підставі митної декларації №UA100530/2020/020508 від 27.04.2020 із застосуванням фінансових гарантій у порядку, передбаченому ч.7 ст.55 Митного кодексу України. Сума фінансових гарантій – 104603,73 грн.
Оскаржуване рішення прийняте відповідачем, оскільки на думку відповідача, декларантом подані неповні або недостовірні відомості про митну вартість товарів, а подані документи не містять всіх відомостей щодо числових значень складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, що у свою чергу слугувало коригуванню митної вартості та підставою для видачі відповідачем картки відмови № UА 100530/2020/00247 з причин, що митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом заявлена митна вартість товару не підтверджена документально.
Однак, винесені відповідачем оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картка відмови позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, заявлених вимог, оскільки факти встановлені в ході розгляду справи свідчать про надання позивачем повного пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом. 
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України (далі - МК України) заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).
Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
З наведеного вбачається, що орган доходів і зборів у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі № 21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21-591а15 (814/283/14), Верховним Судом, зокрема, постановах від 20.02.2018 року № 826/997/16, від 20.02.2015 року №826/8799/16, від 17.04.2018 року № 815/329/17, в яких вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, колегія суддів зазначила, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Проте, в оскаржуваному рішенні відповідача не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості саме щодо митної вартості заявленого позивачем до декларування товару, зокрема, не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими.
З оскаржуваного рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості товару не вбачається, в чому саме полягала неможливість визначення митної вартості на підставі поданих документів позивачем, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 липня 2018  у справі № 809/719/17 та відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванню судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин в даній справі.
Крім того, судова колегія наголошує, що на вимогу митного органу позивачем додатково було надано: копію митної декларації країни відправлення на китайській мові без перекладу № НОМЕР_1 від 10.03.2020 (а.с.108); комерційну пропозицію від 17.12.2019 (а.с.109); постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2019 у справі № 240/7379/19. 
Проте, контролюючий орган не взяв їх до уваги та відмовив у митному оформленні товару за визначеним ТОВ "РЦ" методом, оскільки, за його позицією, надані для митного оформлення платіжні документи містять лише посилання на зовнішньоекономічний контракт, укладений між позивачем та фірмою "Quanzhou Jinshan Stone Tools Technology Co, Ltd" (Народна Республіка Китай), що не дає органу доходів і зборів змоги упевнитись, що проплата здійснена саме за оцінювані товари, а додаткових бухгалтерських документів декларантом надано не було. 
В даному випадку судова колегія зазначає, що за змістом статті 53 МК України, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, повинні надаватися у випадку, якщо товар оплачено.
Зміст цієї норми вказує на те, що митне оформлення товару повинно бути здійснено як у випадку, коли оплата за договором здійснена вчасно, так і у випадку, коли оплата за товар здійснена з порушенням встановлених строків або не сплачена взагалі.
При цьому, несвоєчасність оплати партії товару не вказує на розбіжність даних, які містяться у наданих для митного оформлення документах, а лише вказує на порушення умов господарського договору.
Достовірність доказу означає зв`язок між ним та обставиною, що доказується. Платіжне доручення свідчить про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар.
Тобто, прямого зв`язку між відомостями із платіжного доручення та митною вартістю товару немає.
Це означає, що платіжне доручення не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.
Таким чином, відсутність у платіжних дорученнях відомостей, які б надали змогу органу доходів і зборів упевнитись, що проплата здійснена саме за оцінювані товари не може бути підставою для відмови в митному оформленні товару та прийняття рішення про коригування митної вартості. 
Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 року по справі № К/9901/2278/18 (№815/329/17) зазначив, що відсутність оплати за товар не впливає на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Так, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно наголошено, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом.
Жодних зауважень щодо вказаних документів та саме щодо митної вартості заявленого позивачем до декларування товару у митного органу не виникло.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірному рішенні про коригування митної вартості товару митним органом не вказано обґрунтованих підстав в підтвердження виявлених на його думку розбіжностей та не доведено, що ці розбіжності впливають саме на числове значення складових митної вартості товару.
Також, вирішуючи дану справу, колегія суддів враховує, що відповідачем жодним чином необґрунтовано наявність підстав для застосування резервного методу визначення митної вартості у спірному випадку, оскільки неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Таким чином, враховуючи, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, тому висновки щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.
За викладених обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Матохнюк Д.Б.