ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 червня 2021 року           справа №200/11276/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., секретаря судового засідання Тішевського В.В., представника відповідача Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу    ОСОБА_1  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 р. (рішення у повному обсязі складено 23.03.2021 у м. Слов`янськ Донецької області)  у справі  № 200/11276/20-а (головуючий І інстанції Голубова Л.Б.)   за позовом    ОСОБА_1   до   Головного управління ДПС у Донецькій області         про  визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2020 року № Ф-193289-45,
                                               В С Т А Н О В И В:
02 грудня 2020 року ОСОБА_1  (позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду   з    позовною заявою,    в якій просив визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача № Ф-193289-45 від 11.11.2020 про сплату боргу (недоїмки) (а.с. 1-3). 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року у справі № 200/11276/20-а у задоволенні  позовних вимог відмовлено (а.с. 47-49).
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати   рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що аналіз п. 9-3 (9-4) п.п. б  розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464  свідчить, що він звільняється від виконання зобов`язань платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464, у тому числі передбачених п.п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Зауважує, що станом на день розгляду справи Указу Президентом України про завершення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей не приймалось, а вказаний вище нормативно-правовий акт лише змінив формат її проведення.
За таких обставин вважає, що у нього відсутній обов`язок щодо сплати внесків за спірний період.
Крім того, на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби підприємці на спрощеній системі оподаткування звільнялись від сплати єдиного соціального внеску; не було дано оцінки рішенню Донецького окружного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі № 200/11276/20-а.
Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про   відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.
Позивач з 13.12.2006 року   був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як фізична особа-підприємець, що підтверджується відомостями з реєстру (а.с. 41).
Відповідачем в ІКП позивача з єдиного внеску було проведено нарахування як платнику єдиного внеску, що знаходиться на спрощеній системі оподаткування з 1 кварталу 2018 року по жовтень 2020 року (а.с. 24).
11.11.2020 року відповідачем було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску  № Ф-193289-45 на суму 35588, 74 грн. (а.с. 21-22). 
Станом на 15.03.2021 позивачем припинено підприємницьку діяльність.
Спірним у даній справі є правомірність прийняття відповідачем спірної вимоги про сплату боргу зі сплати єдиного внеску.   
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
За унормуванням абз. 1 п. 1 ст.   4 Закону України "Про   збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне   соціальне   страхування" № 2464 (далі – Закон № 2464),   платниками   єдиного внеску є:   роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;
Статтею   6   Закону № 2464   передбачено, що платник   єдиного   внеску зобов`язаний:зокрема,своєчаснотавповномуобсязінараховувати,   обчислювати   і   сплачувати   єдиний внесок (п. 1 ч. 2);   подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (п. 4 ч. 2).
У   ст. 25 Закону   № 2464 окреслено, що   орган   доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені   центральним   органом   виконавчої влади, що забезпечує формування   та   реалізує   державну   податкову   і   митну   політику, надсилає   платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її   сплату   (абз. 1 ч. 4).
Платник     єдиного     внеску    зобов`язаний     протягом     десяти   календарних днів   з   дня   надходження   вимоги   про   сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею (абз. 3 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464).
У разі   незгоди   з     розрахунком     суми     недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному   або судовому порядку (абз. 4 ч.4).
02.09.2014 року Верховною Радою України прийнято закон «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності 15.09.2014 року (далі - Закон № 1669).
Підпунктом 8 пункту 4 ст. 11 Закону № 1669 розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 було доповнено пунктом 9-3 наступного змісту:
«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються».
Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.
Законом України від 02.03.2015 № 219-VIII «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці, до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 2-3, ст. 11; 2014 р., № 44, ст. 2040) внесли такі зміни: пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669 вважати пунктом 9-4.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року були внесені зміни до Закону України від 02.09.2014 № 1669 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у відповідності до якого підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669 виключено.
Таким чином положення пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669 були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону № 2464-VI. Змін безпосередньо до Закону № 2464-VI щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) п. 9-4 розділу VIII цього Закону внесено не було.
Пункт 9-4 розділу VIII виключено на підставі Закону № 440-IX від 14.01.2020, який набрав чинності 13.02.2020.
Отже, положення пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI на час прийняття оскаржуваної   вимоги   № Ф-193289-45 від 11.11.2020 року втратили чинність.
Таким чином  позивач з 13 лютого 2020 року повинен виконували покладені на нього обов`язки зі сплати єдиного соціального внеску відповідно до унормування  Закону № 2464-VI, який на час формування спірної вимоги не містить положень щодо звільнення позивача від виконання обов`язків, встановлених  частиною 2  статті 6 цього Закону.
За таких обставин у відповідача з вказаної дати були всі законні підстави виносити спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-193289-45 від 11 листопада 2020 року, оскільки в ІКП позивача з єдиного внеску станом на 31 жовтня 2020 року був наявний борг у сумі 35588,74 гривень, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 25-27).
Відповідачем в ІКП позивача з єдиного внеску було проведено нарахування як платнику єдиного внеску, що знаходиться на спрощеній системі оподаткування з 1 кварталу 2018 року по жовтень 2020 року (а.с. 24).
Суд зауважує, що нарахування за березень, квітень та травень 2020 року позивачу не здійснювалось у відповідності до вимог  Закону України від 13.05.2020 р. № 591-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».
В апеляційній скарзі позивача вказує на те, що судом першої інстанції не було дано оцінки рішенню Донецького окружного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі № 200/11276/20-а, яким було скасовано вимогу № Ф-193289-45 від 16 травня 2019 року про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 21030, 90 грн.
Суд зазначає, що вимога № Ф-193289-45 була сформована 16 травня 2019 року, тобто до 13.02.2020 року.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, приймаючи   вимогу  від 11.11.2020 № Ф-193289-45, діяв правомірно, а тому така вимога не підлягає скасуванню.
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції  дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України). 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
І відповідачем доведено, що у спірних правовідносинах він діяв правомірно.
З урахуванням вищевикладеного,   суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції   правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи   апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги   та   скасування   рішення   суду   не   вбачається.
Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 5 ст. 250, ст. 310, 316, ст. 321, ч.1 ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                            П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 р.  -     залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 р.    у справі  № 200/11276/20-а   -   залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання   повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 10 червня 2021 року.

Колегія суддів:                                                                                    Г.М. Міронова

                                                                                                             І.Д. Компанієць
                                                                                                            
                                                                                                             Е.Г. Казначеєв