ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 травня 2021 року 	м.Дніпро	справа № 160/10063/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року                                          у справі № 160/10063/20 (суддя Маковська О.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
           ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни (далі- відповідач) від 23 липня 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП№62635626.
          Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач протиправно та всупереч нормам чинного законодавства прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в нього достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі. Позивач вказує, що з 24.09.1999р. його місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Вказував, що ніколи не мав майна в місті Києві, працює в ТОВ «АТЗТ ЄВРОМЕТАЛ», розташованому в місті Дніпро.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано оскаржену постанову відповідача.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неналежну оцінку судом доказів у справі, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволення адміністративного позову.
          Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що приватний виконавець до відкриття виконавчого провадження не має обов`язку встановлювати місце проживання боржника. Виконавче провадження відкрито за адресою, зазначеною у виконавчому написі нотаріуса, і ця адреса в межах виконавчого округу, в якому здійснює свою діяльність відповідач. Також відповідач наполягає, що приватний виконавець має право відкрити виконавче провадження не лише за зареєстрованою адресою проживання, але і за місцем перебування боржника. Крім того, вважає, що у приватного виконавця відсутнє право перевіряти інформацію про місце проживання боржника до відкриття виконавчого провадження.
          Представником позивача подано письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача – без задоволення.
          Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
          Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
          Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 24.09.1999 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта (а.с. 20).
          На примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. перебуває виконавче провадження №62635626 у відношенні боржника ОСОБА_1 , яке відкрито на підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» про примусове виконання виконавчого напису, який було вчинено 03.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за №3979 про стягнення з боржника коштів.
          Приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Клітченко О.А. 23.07.2020 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.
          Вважаючи постанову незаконною, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.
          Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження не було з`ясовано обставини, визначені частиною другою статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та частиною другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», щодо встановлення місця фактичного проживання боржника чи місця його перебування, та, як наслідок, протиправно прийнято оскаржену постанову.
          Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується з наступних підстав.
          Спірні правовідносини між сторонами регулюються положеннями Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).
          Пунктом 3 частини 1 статті 9 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як виконавчих написів нотаріусів.
          Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
          Абзацом 2 частини 1 статті 19 Закону №1404-VIII встановлено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
          Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
          Відповідно до ч.3 ст.26 Закону №1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
          Згідно із ч.1 ст.24 Закону №1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
          Частиною 2 статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
          Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
          Отже, вищенаведеними нормами встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи та вчиняє виконавчі дії лише за місцезнаходженням боржника або за місцезнаходженням його майна.
          Матеріалами справи підтверджується, що позивач, починаючи з 24.09.1999 по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта. Про реєстрацію чи проживання позивача за адресою АДРЕСА_2 , яка зазначена в оскарженій постанові в якості адреси боржника будь-яких відомостей відповідачем чи стягувачем не зазначено. Матеріали справи не містять письмових доказів проживання позивача за вказаною адресою.
          Також встановлено, що в договорі від 22.01.2014 №007-03515-220114 про відкриття поточного рахунку з використання платіжної карти та обслуговування платіжної карти та згідно виконавчого напису, на підставі якого відкрито виконавче провадження, містяться відомості про місце реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_1 .
          Водночас, жодних доказів того, що боржник проживає у м. Києві за вищевказаною адресою або доказів того, що у м. Києві наявне майно (в т.ч. й грошові кошти) боржника відповідачем до суду не надано та у матеріалах справи такі відсутні.
          Згідно із п.4 ч.2 ст.23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403-VIII), у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
          Виконавче провадження №62635626, відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса №3979 від 03.07.2020 р., саме приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А.
          Згідно із ч.2 ст.25 Закону №1403-VIII, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
          Таким чином, за приписами ч.2 ст.25 Закону №1403-VIII, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах, де розташовано його виконавчий округ, тобто, виключно місто Київ.
          Тобто, відповідач, в даному випадку, у відповідності до ч.2 ст.24 Закону №1404-VIII, мав підстави для відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваних постанов лише у разі, якщо місцезнаходженням боржника або за місцезнаходження майна боржника є місто Київ.
          Матеріали справи не містять належних письмових доказів того, що місцезнаходженням боржника або за місцезнаходженням майна боржника є місто Київ.
          З матеріалів справи не вбачається, що на дату прийняття оскаржених постанов у приватного виконавця були підстави для прийняття до виконання виконавчого напису №3979, виданого 03.07.2020р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем.
          Пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
          З положень Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.
          В даному випадку як зареєстроване місце проживання так і місце перебування позивача знаходиться поза межами виконавчого округу відповідача, а тому, у останнього не було повноважень щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження №62635626 від 23.07.2020р.
          Посилання відповідача на те, що стягувач наділений правом вибору місця виконання рішення, а законодавство не покладає на виконавця обов`язку здійснювати перевірку місця проживання боржника до відкриття виконавчого провадження, в контексті спірних правовідносин є незмістовними з тих підстав, що виконавцем у будь-якому разі порушено вимоги Закону № 1404-VIII в частині відкриття виконавчого провадження не за місцем виконання.
          Щодо врахування позиції Верховного Суду викладеній, у постанові від 09 грудня            2020 року у справі № 460/3537/20 у даних правовідносинах, колегія суддів зазначає, що така позиція формувалась в конкретній справі за інших обставин, які необхідно встановлювати при розгляді кожної справи окремо.
          Слід зазначати, що Верховним Судом у справі № 460/3537/20 не прийнято рішення по суті, а лише направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
          Відтак, висновок ВС в даному випадку застосуватись не може.
          На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
          Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни - залишити без задоволення.

          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня              2020 року у справі № 160/10063/20 - залишити без змін.

          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак