Справа № 127/20235/14-ц
Провадження № 22-ц/801/1012/2021 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року	Справа № 127/20235/14-ц	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.
Секретар: Кузьменко Б. І.
За участю: представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лавренчука А. С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,
Ухвалу постановила суддя Романюк Л. Ф.
Ухвалу постановлено об 11.32 год у м. Вінниці
Дата складення повного тексту ухвали не зазначена,

встановив:

У вересні 2014 року ВАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 15/04/1270-к-07 від 31 жовтня 2007 року в розмірі 23 951,06 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09 вересня 2014 року еквівалентно 309 593,80 грн., із яких: прострочена заборгованість по сумі кредиту - 11 047,27 доларів США, що еквівалентно 142 798,12 грн.; несплачені відсотки - 9742,82 доларів США, що еквівалентно 125 936,67 грн.; пеня - 3160,97 доларів США, що еквівалентно 40 859,01 грн.
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2014 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості в розмірі 23 951,06 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09 вересня 2014 року еквівалентно 309 593,80 грн. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» судовий збір в розмірі 3096,00 грн.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2020 року поновлено ОСОБА_2 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.
Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2014 року залишено без задоволення.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 21 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2014 року в частині солідарного стягнення коштів та судових витрат з ОСОБА_2 скасовано.
В задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено.
Стягнуто з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_2 4644 грн. судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції.
09 лютого 2021 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 листопада 2020 року він отримав копію апеляційної скарги ОСОБА_2 на заочне рішення суду у цій справі, з якої йому стало відомо, що стягнення за кредитним договором № 15/04/1270-к-07 від 31 жовтня 2007 року відбулося ще у 2011 році на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 вересня 2009 року у справі № 2-4047/09. Враховуючи те, що він і ОСОБА_2 є солідарними відповідачами за кредитним договором № 15/04/1270-к-07 від 31 жовтня 2007 року, він підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2 , але із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не звертався, оскільки не мав такої можливості, так як він не мав доступу до матеріалів виконавчого провадження щодо ОСОБА_2 з виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 вересня 2009 року у справі № 2-4047/09 і не міг надати суду докази, що підтверджують нововиявлені обставини.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 21 січня 2021 року рішення суду першої інстанції в частині вимог до ОСОБА_2 скасовано та відмовлено в задоволенні позовних вимог до неї. Зі змісту цієї постанови суду йому стало відомо, що дійсно рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 вересня 2009 року у справі № 2-4047/09 з нього та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Універсал Банк» стягнуто борг за кредитним договором № 15/04/1270-к-07 від 31 жовтня 2007 року в сумі 348 003,17 грн., 250 грн. ІТЗ та 1700 грн. судового збору. 23 листопада 2009 року Ленінським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист на виконання рішення суду, за яким Вінницьким районним відділом ДВС відкрито виконавче провадження ВП № 16265442, яке закінчено 18 листопада 2011 року у зв`язку з тим, що стягнення в сумі 349 953,17 грн. на користь банку відбулося за рахунок нерухомого майна ОСОБА_2 , оскільки стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно боржника ОСОБА_2 - житловий будинок з гаражем, підвалом, балконом, терасою, загальною площею 334,8 кв. м. 
Отже йому стало відомо, що з тих самих підстав і з того ж предмету, за участі тих самих учасників справи постановлено два рішення про стягнення заборгованості: у 2009 році у розмірі 349 953,17 грн. від 30 вересня 2009 року у справі № 2-4047/09 та у 2014 році у розмірі 309 593,80 грн. за заочним рішенням суду від 09 грудня 2014 року у цій справі.
Про наявність нововиявлених обставин він дізнався 21 січня 2021 року із постанови Вінницького апеляційного суду у цій справі, якою ці обставини встановлені та підтверджені, та саме ця постанова є єдиним доказом, який він може надати суду відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 426 ЦПК України, зважаючи на те, що доступ до інших доказів, що стосуються особисто ОСОБА_2 та які вона надавала до апеляційної скарги для нього неможливий, у зв`язку з чим він не міг надати такі докази.
У зв`язку з чим відповідач ОСОБА_1 просив поновити йому строк на подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2014 року і закрити провадження у справі.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, пославшись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 17 березня 2021 року про відмову у перегляді заочного рішення суду; скасувати заочне рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що підставою заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ті обставини (нововиявлені), що існує рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 вересня 2009 року у справі № 2-4047/09, яке, як виявилось, фактично виконане у 2011 році, а предметом цієї заяви є наявність подвійного стягнення за двома тотожними позовами, які подані тією ж особою з того ж предмету і з тих самих підстав, а не різниця в сумі стягнення в 2009 та в 2014 роках, і такі обставини не були встановлені судом першої інстанції під час ухвалення заочного рішення у справі, що призвело до ухвалення неправомірного рішення та повторного стягнення заборгованості за тотожними позовами, де сторони, предмет і підстави позову ті самі. Відсутність нововиявлених обставин, як підставу для відмови в задоволенні його заяви, судом не наведено та не обґрунтовано. Наявність двох тотожних рішень за тих же підстав і з того ж предмету до тих же відповідачів є однозначною підставою для перегляду рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами, оскільки має місце подвійне стягнення заборгованості за одним кредитним договором і саме постанова Вінницького апеляційного суду від 21 січня 2021 року у цій справі є джерелом нововиявлених обставин справи, оскільки саме ним підтверджено факт повторного стягнення та існування рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20 вересня 2009 року у справі № 2-4047/09, про яке ОСОБА_1 не знав і не міг знати.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2014 року повернуто скаржникові та роз`яснено йому право звернутись до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення відповідно до ст. 284 ЦПК України.
За апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2021 року про відмову в перегляді заочного рішення суду за нововиявленими обставинами 13 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження та ухвалою апеляційного суду від 27 квітня 2021 року призначено справу до апеляційного розгляду.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лавренчук А. С. підтримав апеляційну скаргу і просить її задовольнити.
Представник позивача та відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що судом встановлено, що з ОСОБА_1 хоч і стягнуто заборгованість за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 вересня 2009 року та за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2014 року за одним і тим же кредитним договором, але заборгованість стягнута в різних сумах, тобто предмет стягнення за рішенням суду відрізняється; усунення подвійного стягнення можливе на стадії виконання рішення суду шляхом вчинення злагоджених дій боржника, заявника ОСОБА_1 щодо погашення заборгованості за кредитним договором і позивача у справі АТ «Універсал Банк» в частині відкликання, закриття стягнення за виконавчим документом.
Апеляційний суд не погоджується із мотивами відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості за кредитним договором № 15/04/1270-К-07 від 31 жовтня 2007 року в розмірі 23 951,06 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09 вересня 2014 року еквівалентно 309 593,80 грн., а також - судовий збір в розмірі 3096,00 грн. (том 1 а. с. 66-67).
Постановою Вінницького апеляційного суду від 21 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково; заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2014 року в частині солідарного стягнення коштів та судових витрат з ОСОБА_2 скасовано та в задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено (том 1 а. с. 248а-248г).
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. 
Згідно з частиною другою цієї статті підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 3 постанови «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 нововиявлені обставини -  це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України (в редакції 2004 року). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України (в редакції 2004 року), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК України (в редакції 2004 року) нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Звернувшись до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду за нововиявленими обставинами, відповідач ОСОБА_1 зазначив про наявність істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути йому відомі на час розгляду справи, а саме: наявність рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 вересня 2009 року у справі № 2-4047/09, яким стягнуто з нього та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 15/04/1270-к-07 від 31 жовтня 2007 року в сумі 348 003,17 грн., 250 грн. ІТЗ та 1700 грн. судового збору, і яке виконано у 2011 році за рахунок нерухомого майна ОСОБА_2 , яке стягувач виявив бажання залишити за собою в рахунок погашення заборгованості. Отже, йому стало відомо, що з тих самих підстав і з того ж предмету, за участі тих самих учасників справи постановлено два рішення про стягнення заборгованості: у 2009 році у розмірі 349 953,17 грн. від 30 вересня 2009 року у справі № 2-4047/09 та у 2014 році у розмірі 309 593,80 грн. заочним рішенням суду від 09 грудня 2014 року у цій справі і про наявність цих нововиявлених обставин він дізнався 21 січня 2021 року із постанови Вінницького апеляційного суду, якою ці обставини встановлені та підтверджені.
За змістом постанови Вінницького апеляційного суду від 21 січня 2021 року у цій справі судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 вересня 2009 року у цивільній справі № 2-4047/09 задоволено позов ВАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 15/04/1270-К-07 від 31 жовтня 2007 року і стягнуто солідарно з відповідачів 348 003,17 грн. заборгованості, 250 грн. витрат на ІТЗ та 1700 грн. судового збору, тобто банк реалізував своє право на дострокове стягнення усієї існуючої на 26 листопада 2008 року заборгованості за кредитом в сумі 348 003,17 грн., що на той час в еквіваленті складало 52 651,16 доларів США.
Також зазначеним судовим рішенням встановлено, що на виконання вказаного рішення Ленінський районний суд м. Вінниці видав виконавчий лист, який банк пред`явив до виконання і постановою від 07 грудня 2009 року було відкрито виконавче провадження № 16265442, в процесі здійснення якого, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09 грудня 2010 року за ВАТ «Універсал Банк» визнано право іпотеки на побудований ОСОБА_2 на іпотечній земельній ділянці житловий будинок площею 334,8 кв. м. по АДРЕСА_1 ; проведено оцінку вказаного майна, згідно якої житловий будинок оцінено в 692 350 грн., а земельну ділянку - в 63 575 грн. Постановою державного виконавця ДВС Вінницького РУЮ від 15 липня 2011 року на підставі заяви банку вказане майно загальною вартістю 692 350 грн. передано стягувачу в рахунок погашення боргу. Постановою від 18 серпня 2011 року виконавче провадження з виконання рішення від 30 вересня 2009 року про дострокове стягнення заборгованості за цим кредитним договором закінчено у зв`язку із залишенням іпотечного майна вартістю 692 350 грн. стягувачу (том 1 а. с. 248а- 248г).
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 вказав, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції на відсутність нововиявлених обставин, як на підставу для відмови у задоволенні заяви про перегляд рішення суду, не вказав, такого не навів та не обґрунтував.
В цій частині доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, у зв`язку із чим є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення.
З огляду на встановлене апеляційний суд вважає, що наведені відповідачем обставини не можна визнати нововиявленими, оскільки ці обставини існували на час розгляду даної цивільної справи № 127/20235/14-ц, та вони могли бути відомі заявнику ОСОБА_1 на час розгляду даної цивільної справи; ці обставини входять до предмета доказування у справі та могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь в цій справі, у тому числі на права та обов`язки заявника - відповідача ОСОБА_1 .
Те, що зазначені відповідачем обставини, які він вважає нововиявленими, могли і повинні бути відомі заявнику, вбачається: із рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 вересня 2009 року по цивільній справі № 2-4047/09, із якого вбачається, що позивач заявив до нього вимоги, визнавши його відповідачем, із правами солідарного відповідача (том 1 а. с. 85); із рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 09 грудня 2010 року по справі № 2-1239/2010, до якої він був залучений третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача (том 1 а. с. 88-89); а також із кредитного договору № 15/04/1270-к-07 від 31 жовтня 2007 року, за умовами якого позичальник ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання сплачувати своєчасно проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним договором терміни - щомісячно, у тому числі - не пізніше 10-го числа наступного за звітним місяцем і така сплата має здійснюватися відповідно до графіка погашення заборгованості по кредиту (додаток № 1) (пункт 4.4., 4.5.,4.7., 6.1.), а також п. 6.1.4 і 10.3., якими передбачена відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання саме ним, як позичальником, умов даного договору, у вигляді дострокового погашення всієї суми заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій.
Тобто відповідачу достовірно було відомо про невиконання саме ним умов кредитного договору № 15/04/1270-к-07 від 31 жовтня 2007 року та про наявність судових справ щодо невиконання ним умов цього кредитного договору № 15/04/1270-к-07 від 31 жовтня 2007 року, що крім наведеного підтверджується його поясненнями, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , поданому ним 05 листопада 2020 року, у якому він вказав про те, що коли почали надходити повістки з викликом з`явитися у судове засідання, він повідомив про це поручителя, яка запевнила його, що вирішить усі проблемні питання самостійно і йому в судові засідання ходити не потрібно, тому у судові засідання він не ходив; а після 30 вересня 2009 року на його адресу стали надходити листи із Державної виконавчої служби і стали приходити державні виконавці з вимогами погашення заборгованості і стягнення майна, і він зрозумів, що відбулося судове засідання, за наслідками якого прийнято рішення про стягнення з нього заборгованості (том 1 а. с. 201).
Наведене свідчить про те, що відповідачу станом на день ухвалення Вінницьким міським судом рішення 09 грудня 2014 року достовірно було відомо про існування рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 вересня 2009 року, тому зазначена ним обставина не може бути визнана нововиявленою. 
Таким чином, зазначені відповідачем ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, а будь-яких інших обставин, які б могли бути визнані нововиявленими, відповідач не зазначив у своїй заяві.
Отже підстави для перегляду заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами, відсутні.
Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 , суд в своїй ухвалі не надав оцінки зазначеним ним обставинам саме на предмет визнання їх нововиявленими, тобто відмовив у задоволенні заяви не з тих підстав, що ці обставини не є нововиявленими, а з інших підстав, а саме, що предмет стягнення за двома рішеннями суду відрізняється один від одного та усунення подвійного стягнення можливе на стадії виконання рішення суду шляхом вчинення злагоджених дій боржника - заявника ОСОБА_1 щодо погашення заборгованості за кредитним договором і позивача у справі АТ «Універсал Банк» в частині відкликання, закриття стягнення за виконавчим документом.
Таким чином апеляційний суд встановив, що зазначені відповідачем ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими, у зв`язку з чим до ухвали суду першої інстанції слід внести зміни в частині мотивів відмови у задоволенні заяви.
За правилами статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1). Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина 2).
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина 4 статті 376 ЦПК України).
З урахуванням викладеного апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 та зміну ухвали суду першої інстанції лише мотивувальної її частини, а в іншій частині судове рішення залишається без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2021 року змінити у мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	Ю. Б. Войтко  	
  	І. В. Міхасішин  	

Повне судове рішення складено 12 травня 2021 року