ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/52/21  Номер провадження 22-ц/814/1344/21	Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л. В.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі головуючого :
судді-доповідача Абрамова П.С., суддів Пилипчук Л.І., Чумак О.В.
       при секретарі Зеленській О.І.
       з участю відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну  скаргу ОСОБА_1 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 березня 2021 року , ухваленого під головуванням судді Максименка Л.В. в період часу з 9:28:32 год до 9:39:34 год.
       у справі за  позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,-
ВСТАНОВИВ:
короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;
В січні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 аліменти в розмірі ј частина заробітку, доходу на період навчання доньки до досягнення нею двадцяти трьох років. 
Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 березня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення дочкою 23 років, яке настане ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не довше ніж до закінчення учбового закладу, залежно від того, як з цих обставин настане першою, починаючи з 12 січня 2021 року. але не довше ніж до закінчення учбового закладу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
короткого змісту вимог апеляційної скарги;
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення , яким стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/7 частина заробітку.
узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
Вказує, що він добровільно надає утримання доньці , сплачує грошові кошти за її навчання, купує одяг, продукти харчування, перераховує їй грошові кошти.
Вказує, що він не заперечує сплачувати аліменти, однак в розмірі 1/7 частина заробітку. Зазначає, що судом не враховано що він перебував на лікуванні в зв`язку з травмою, є особою з інвалідністю, має інші грошові витрати такі як сплата комунальних послу за утримання квартири , борг по якій становить 81754 грн. 62 коп.
Також суд повинене врахувати обов`язок позивачки по утриманню дитини.
встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;
Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В даний час ОСОБА_3 навчається в Вищому навчальному закладі Укоопспілки «Полтавський Університет економіки і торгівлі», є студенткою другого курсу денної форми навчання навчально- наукового інституту харчових технологій, готельно ресторанного та туристичного бізнесу. Навчається на контрактній основі та закінчує навчання 30 червня 2023 року. 
В даний час ОСОБА_3 потребує утримання батьків.
Оцінивши надані сторонами докази справі місцевий суд дійшов висновку, що розмір частки, яку повинен сплачувати батько на утримання повнолітньої доньки повинен становити 1/6 частина заробітку, доходу.
ст. 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно ч.1ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно ч.1ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.
Як вбачається з матеріалів справи встановлено місцевим судом та не оспорюється сторонами, їх донька є повнолітньою особою, продовжує навчання та потребує матеріального утримання. 
В зазначеній частині сторони рішення місцевого суду не оспорюють 
У відповідності з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Заперечуючи визначений місцевим судом розмір аліментів 1/6 частина заробітку, відповідач зазначив, про те, що він не спроможний сплачувати аліменти в зазначеному розмірі.
Як вбачається з матеріалів справи до місцевого суду відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили про те, що він не може сплачувати аліменти. у визначеному місцевим судом розмірі.
З долученої до апеляційної скарги копії посвідчення вбачається , що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 гр. загального захворювання, отримує пенсію. Має у власності 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 за особовими рахунками по якій є заборгованість по комунальним послугам.
Однак зазначені обставини не свідчать про те, що визначений місцевим судом розмір аліментів 1/6 часина заробітку , доходу є неспівмірним з потребою доньки на утримання. 
З доводів апеляційної скарги вбачається, що відповідач отримує достатній дохід та спроможний         сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки. 
Доводи апеляційної скарги про те, що мати також повинна утримувати дитину не впливає на визначений місцевий судом розмір аліментів. В матеріалах справи є довідка про заробітна плату позивачки у справі, яка за період липень –грудень 2020 року отримала заробітну плату в розмірі 54981 грн. 06 коп. ( а.с.5) . З позовної заяви вбачається, що мати добровільно надає утримання своїй доньці, яка проживає разом з нею. 
Доводи скарги про те. що відповідач також надає добровільно утримання своїй доньці не є підставою для відмови у в позові чи зменшення розміру аліментів.
За таких обставин доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують.
висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи , що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити , підстави для відшкодування судових витрат понесених під час апеляційного розгляду справи відсутні.
       Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
          Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області  від 17  березня 2021  року- залишити без змін. 
       Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення буде виготовлений протягом двох днів. 

Головуючий суддя                                                        П.С. Абрамов

Судді                                                                        Л.І. Пилипчук

                                                                       О.В. Чумак