ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 808/715/18(СН/280/63/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року 
у справі №808/715/18(СН/280/63/19) 
за позовом   ОСОБА_1  
до  Головного управління ДПС у Запорізькій області     
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення,- 

ВСТАНОВИВ:

    ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до   Головного управління ДПС у Запорізькій області   в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.12.2017 № № 0132661305, 0132681305, 0132651305, 0132671305, 0132691305; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.12.2017 № 0132641305; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.12.2017 № Ф-0132631305. 
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків контролюючого органу щодо виявлених порушень. Позивач зазначав, що здійснює підприємницьку діяльність  на спрощеній системі оподаткування, був  платником  єдиного податку 3 групи зі ставкою  4 та 5%, перебував у господарських правовідносинах  з ТОВ «Нова пошта» на підставі ліцензійного договору  про надання послуг.   Здійснював  господарську діяльність з надання послуг фізичним особам, розвантаження, пакування,  та інші послуги  відносно  вантажів  клієнтів – фізичних осіб, які  звертались за отриманням та  відправленням вантажів, що відповідає  діяльності позивача, зазначеній  у КВЄД 52.29 «інша допоміжна  діяльність у сфері транспорту». Результати господарської діяльності належним чином відображав в податковому та бухгалтерському обліках, і оскільки позивачем не  перевищено граничних сум доходу, передбачених ст. 291 ПК України,  вважає, що не повинен був переходити на загальну систему оподаткування. Вважає, що у податкового органу не було  підстав для донарахування податкових зобов`язань та накладення штрафних санкцій не вбачається. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.05.2018, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2018, позов задоволено, скасовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимогу про сплату боргу (недоїмки).
З урахуванням поданої відповідачем касаційної скарги,  Постановою Верховного Суду від 03.09.2019 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області задоволено частково. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.05.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2018 у справі №808/715/18 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд зазначив, що під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги вказане та дослідити господарські операції позивача за 2014 та 2015 роки, наявність первинних документів, які підтверджують такі операції, зокрема і тих, які підтверджують форму розрахунків, та на підставі встановленого дійти висновку про наявність або відсутність у позивача права перебування на спрощеній системі оподаткування у 2015-2016 роках. Також суд звертає увагу про необхідність врахування норми Податкового кодексу України, яка регулює питання щодо обов`язку платника податків надавати первинні документи під час проведення перевірки та наслідки ненадання таких у визначені вказаним Кодексом термін.
За результатами повторного розгляду   у суді першої інстанції  адміністративного позову ОСОБА_1 , рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 р. у справі № 808/715/18(СН/280/63/19) адміністративний позов ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення -   задоволено. 
Судом встановлено, що позивач здійснював діяльність щодо завантаження, розвантаження, пакування та інше відносно вантажів клієнтів-фізичних осіб, які зверталися за отриманням чи відправленням вантажів, що відповідає діяльності, зазначеній у класі КВЕД 52.29 «інша допоміжна діяльність сфері транспорту». За надані послуги позивачем отримано грошові кошти у готівковій та безготівковій формі (підтверджується даними Книг ОРО, виписками з рахунків банку, актами приймання-передачі наданих послу, експрес-накладними тощо). Всі доходи у готівковій та безготівковій формі внесено до Книги обліку доходів та на підставі зазначених даних формував податкові декларації з єдиного податку та сплачував зазначений податок. Перевезення вантажів ФОП ОСОБА_1 не здійснював, тому він не повинен був оформлювати жодні товарно-транспортні накладні. На підтвердження отримання або видачі вантажів позивач оформлював відповідні експрес-накладні для клієнтів, а також видавав фіскальний чек РРО. Оскільки, позивачем не перевищено граничних сум доходу, передбачених ст.291 ПК України, доходів, які оподатковуються податком на доходи фізичних осіб не отримував, суд дійшов висновку, що позивач, у відповідності зі ст.297 ПК України не повинен був переходити на загальну систему оподаткування та сплачувати податок на доходи фізичних осіб, у зв`язку зі сплатою єдиного податку.
Наведене обумовило прийняття рішення про задоволення позовних вимог. 
Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 р. у справі № 808/715/18(СН/280/63/19), як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що позивачем під час перевірки не надано документів які б підтверджували здійснення діяльності у межах заявлених видів діяльності за період з 2014 по 2016 роки. У зв`язку з цим,  та враховуючи, що позивач не надав документів, які б підтверджували здійснення розрахунків у грошовій формі у відповідності до ст. 291.6 ст. 296 Податкового кодексу України, останній повинен був перейти на загальну систему оподаткування та сплачувати податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. З огляду на викладене, відповідач  просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити   ОСОБА_1 у задоволенні позову.
У суді апеляційної інстанції  представник відповідача  заявив клопотання про виклик  свідка  -головного державного ревізора –інспектора відділу контрольних перевірок ОСОБА_2 .
         Представником позивача  в справу направлені письмові  заперечення  на апеляційну скаргу,  суть яких зводиться до висновку, що відповідач  не зазначив порушення судом першої інстанції норм  процесуального чи матеріального права, що давало би підстави для скасування рішення,  суть скарги зведено до  оціночних суджень правонаступника  відповідача щодо оцінки судом  дослідження  доказів та переписування положень акту  перевірки.   
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_3 був зареєстрований як фізична особа-підприємець Бердянською районною державною адміністрацією Запорізької області, дата запису: 18.09.2014, номер запису: 2 099 000 0000 020458, з 19.09.2014 перебував на податковому обліку в Бердянській об`єднаній Державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, 27.01.2017 внесено запис номер 20990060002020458 про припинення підприємницької діяльності.
У період з 24.10.2017 по 26.10.2017, на підставі пп.20.1.4. п. 20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.78.1.7 ст.78 ст.79 ПК України та п.13.1 ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до направлення №445/3201/14/08-01-13-12-09 від 24.10.2017, наказу від 21.09.2017 №2321, фахівцями відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 18.09.2014 по 24.10.2017, за результатами якої складено Акт від 02.11.2017 №4378/08-01-13-12/ НОМЕР_1 .
Не погоджуючись із висновками, викладеними в акті перевірки від 02.11.2017 №4378/08-01-13-12/ НОМЕР_1 , позивачем подав до ГУ ДФС у Запорізькій області письмові заперечення від 17.11.2017 та просив провести перевірку в рамкам розгляду заперечень.
Наказом №3292 від 30.11.2017 ГУ ДФС у Запорізькій області призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питання, що викладені у запереченні від 17.11.2017 (вх. №1461/ФОП від 23.11.2017) до акту перевірки від 02.11.2017 №4378/08-01-13-12/ НОМЕР_1 .
У період з 01.12.2017 по 07.12.2017, на підставі пп.20.1.4. п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.5 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України та п.13.1 ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до повідомлення №3687/14/08-01-13-05-09 від 01.12.2017 та наказу від 30.11.2017 № 3292, у зв`язку з наданням ОСОБА_1 17.11.2017 до ГУ ДФС у Запорізькій області заперечень до акту позапланової документальної невиїзної перевірки від 02.11.2017 №  4378/08-01-13-12/ НОМЕР_1 , фахівцями відповідача проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, і достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 18.09.2014 по 24.10.2017, за результатами якої складено Акт №4771/08-01-13-15/ НОМЕР_1 від 14.12.2017.
Відповідно до висновків Акту перевірки №4771/08-01-13-15/ НОМЕР_1 від 14.12.2017 встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства та законодавства в сфері справляння єдиного соціального внеску, а саме:
- п.291.6 ст.291, абз.4 пп.298.2.3 п.298.2 ст. 298 ПК України, а саме: ОСОБА_1 не перейшов на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, при застосуванні платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 ПК України;
- п.177.2 ст.177 ПК України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 3 920 092,25грн. у т.ч. за 2015 рік - 3 038 693,86грн., за 2016 рік - 881 398,39 грн.;
- п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ (у редакції, що діє з 01.01.2016), а саме заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 175 844,72 грн. у т.ч. за 2015 рік - 84 701,36грн., 2016 рік - 91 143,36грн.;
- пп. 164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.1.3 п.161 підрозділу 10, пп.168.1.2, 168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України, а саме заниження суми утриманого військового збору із суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 301425,35грн. у т.ч. за 2015 рік - 227975,48грн. за 2016 рік - 73449,87грн. та несвоєчасне перерахування до бюджету військового збору, утриманого із заробітної плати, у розмірі 760,21 грн.;
- п.187.1 ст.187 ПК України, донараховано податок на додану вартість у сумі 3819004,54грн. (у т.ч. за 2015 рік - 2839673 грн., за 2016 рік - 979331,54 грн.);
- пп.168.1.2 та 168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України, не перераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб, утриманого із заробітної плати, у розмірі 683,90 грн. та несвоєчасно перераховано його до бюджету у сумі 22480,93 грн.

На підставі Акту перевірки №4771/08-01-13-15/ НОМЕР_1 від 14.11.2017, відповідачем прийнято:
- податкове повідомлення-рішення від 19.12.2017 №0132661305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 4900115,32 грн., у т.ч.: за податковими зобов`язаннями на суму 3920092,25 грн., штрафними (фінансовими) санкціями на суму 980023,07 грн.;
- податкове повідомлення-рішення від 19.12.2017 №0132681305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у т.ч. з податку на доходи фізичних осіб, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 15674,49 грн.;
- податкове повідомлення-рішення від 19.12.2017 №0132651305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 4773755,68 грн., у т.ч.: за податковими зобов`язаннями на суму 3819004,54 грн., штрафними (фінансовими) санкціями на суму 954751,14 грн.;
- податкове повідомлення-рішення від 19.12.2017 №0132671305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 376781,69 грн., у т.ч.: за податковими зобов`язаннями на суму 301425,35 грн., штрафними (фінансовими) санкціями на суму 75356,34 грн.;
- податкове повідомлення-рішення від 19.12.2017 №0132691305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у т.ч. з військового збору, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 350,84 грн.;
- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.12.2017 №0132641305, яким за донарахування 175844,72 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 26054,62 грн.;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.12.2017 №  Ф-0132631305 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 175844,72 грн. 
Вважаючи прийняті протиправними вищезазначені рішення контролюючого органу, позивач звернувся до суду.
Дослідивши обставини по справі колегія суддів вважає за можливе погодитись  з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з огляду на наступне.
Так, відповідно до п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: 3) третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 20000000 гривень.
Відповідно до пп.2 п. 293.3. ст.293 Податкового кодексу України відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі 4 відсотки доходу (після внесення змін до Податкового кодексу України становить 5%) - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.
Згідно з п. 292.4 ст. 292 Податкового кодексу України, доходом платника єдиного податку є для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.
Відповідно до п. 292.6 ст. 292 Податкового кодексу України, датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг). Для платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість, датою отримання доходу є дата списання кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності.
За змістом п. 292.13 ст. 292 Податкового кодексу України, дохід визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до статті 296 цього Кодексу.
Відповідно до пп. 296.1.1 п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів. Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги, у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.
Згідно з п. 291.6 ст. 291 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої - третьої груп повинні здійснювати розрахунки за відвантажені товари (виконані роботи, надані послуги) виключно в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій).
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 мав господарські відносини із контрагентами – постачальниками ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 .
Також судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 був партнером ТОВ «НОВА ПОШТА» та здійснював господарську діяльність з використанням знаку для товарів та послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на підставі Ліцензійного договору № 165 від 01.05.2015 року, укладеного з ТОВ «НОВА ПОШТА», за умовами якого знак для товарів та послуг повинен використовуватися під час пропонування та надання будь-якої послуги.
Знак для товарів та послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відповідно до свідоцтва на знак для товарів та послуг № НОМЕР_2 від 10.09.2014 року, зареєстрований у класі 39, який передбачає надання послуг автомобільного транспорту, навантажувально-розвантажувальні роботи, пакування товарів, зберігання товарів, тощо.
01.10.2014 року між ФОП ОСОБА_1 (виконавець) та ТОВ «НОВА ПОШТА» (замовник) укладений договір №165Н про надання послуг, згідно умов якого ТОВ «НОВА ПОШТА» доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з надання замовнику послуг, пов`язаних із прийманням, зберіганням, відправленням та доставкою вантажів, товарі та інших предметів, перелік яких у додатку №1 до договору. Надання виконавцем послуг підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі, форму якого наведено у додатку №2 до договору. Послуги надаються за місцезнаходженням замовника або виконавця за домовленістю між сторонами, оплата послуг згідно договору здійснюється в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування замовником грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, вказаний у статті 11 договору, на підставі наданого виконавцем рахунку, згідно підписаного сторонами акту приймання-передачі послуг, протягом 10 (десяти) календарних днів після закінчення звітного місяця. У додатку № 1 до вказаного договору визначено перелік послуг, які надаються за вказаним договором, а саме: організація перевезень автомобільним транспортом, організація групових або індивідуальних відправлень вантажів, товарів та інших предметів (у т.ч. приймання, зберігання, вивіз і доставку вантажів, а також компонування партій); вантажно-розвантажувальні роботи (в тому числі, тимчасове пакування задля збереження вантажу під час транзитних перевезень, перепакування, вибірковий контроль та зважування вантажу тощо); інші послуги на запит замовника.
На виконання умов договору про надання послуг №165Н від 01.10.2014 року, ТОВ «НОВА ПОШТА» та ФОП ОСОБА_1 підписано акти приймання-передачі послуг, у яких зазначено, що ФОП ОСОБА_1 надавав наступні послуги: організація групових або індивідуальних відправлень вантажів, товарів та інших предметів (у т.ч. приймання, зберігання, вивіз і доставку вантажів, а також компонування партій) та вантажно-розвантажувальні роботи (в тому числі, тимчасове пакування задля збереження вантажу під час транзитних перевезень, перепакування, вибірковий контроль та зважування вантажу, тощо).
Позивач здійснював розрахунки у грошовій формі (готівковій та безготівковій), про що свідчать виписки з рахунків, відкритих у банках, дані, що внесені до Книги обліку розрахункових операцій та Книги обліку доходів. ФОП ОСОБА_1 щоденно відображав у Книзі обліку доходів виручку отриману у готівковій та безготівковій формах.
Відповідно до матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 зареєстровані реєстратори розрахункових операцій за адресами здійснення господарської діяльності, що підтверджується відповідними реєстраційними посвідченнями реєстраторів розрахункових операцій та довідками про опломбування реєстраторів розрахункових операцій, актами введення в експлуатацію реєстраторів розрахункових операцій.
Встановлено, що з метою здійснення безготівкових розрахунків ФОП ОСОБА_1 відкриті рахунки в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 - в національній валюті та № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 - для здійснення операцій з використанням платіжних карток в національній валюті та в АТ «ОТР БАНК» рахунок № НОМЕР_7 . На підтвердження здійснення розрахунків у безготівковій формі позивачем надано виписки щодо руху грошових коштів по рахунках ФОП ОСОБА_1 від АТ «ОТП БАНК» та АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ».
Також встановлено, що для забезпечення розрахунків за допомогою платіжних карток між ФОП ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк» укладено договір на еквайрингове обслуговування торгово-сервісного підприємства №08ТЕ2015144 від 01.12.2015 року, згідно умов якого продавець приймає в торгівельних точках торговця до оплати електронні платіжні засоби в якості рівноцінного платіжного засобу за послуги за процедурою, що визначена у цьому договорі. Банк забезпечує на умовах договору обробку документів і перерахування коштів на поточний рахунок торговця за операціями, які були проведені за допомогою електронних платіжних засобів з використанням устаткування Банку.
Згідно матеріалів справи, 21.12.2015 року між ФОП ОСОБА_1 (отримувач) та ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» (небанківська фінансова установа) укладено договір на переказ коштів № НОМЕР_8 , за умовами якого, ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» приймало готівкові кошти від платників за послуги ФОП ОСОБА_1 та переказувало їх наступного дня на поточний рахунок ФОП ОСОБА_1 , відкритий в АТ «ОТП БАНК». На підтвердження виконання умов зазначеного договору надано виписку по рахунку відкритому в АТ «ОТП БАНК», у якій зазначаються суми, які ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» прийняло у якості оплати послуг ФОП ОСОБА_1 та перераховувало на поточний рахунок позивача.
Листом від 15.01.2018 року ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» підтверджує, що приймало готівкові кошти від платників-фізичних осіб за послуги, що надавались ФОП ОСОБА_1 та переказувало їх наступного дня на поточний рахунок ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_7 в АТ «ОТП БАНК».
Отже, під час здійснення господарської діяльності у періоді, який перевірявся Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, ФОП ОСОБА_1 не перевищував граничних сум доходу, а саме: за 2015 рік дохід становив 15198365,00 грн., за 2016 рік – 4896657,71 грн. Доходів, які оподатковуються податком на доходи фізичних осіб не отримував.  
Згідно п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Висновки податкового органу про заниження позивачем чистого річного доходу та те, що при перевищенні граничного розміру можливого отриманого доходу він повинен був перейти з спрощеної системи на загальну систему оподаткування є хибними. При отримані річного доходу менше гранично допустимого розміру, визначеного ст. 291 ПК України, позивач сплачує єдиний податок з цього доходу, не є платником податку на додану вартість та інших податків та зборів.
Порушення п. 187.1 ст. 187 ПК України позивачем не допущено, оскільки, позивач перебував на спрощеній системі оподаткування та не був платником податку на додану вартість, а відтак сплачував податок на додану вартість у складі єдиного податку у відповідності до пп.2 п. 293 ст. 293 Податкового кодексу України, та за приписами п. 297.1 ст. 291 Податкового кодексу України звільнений від обов`язку нараховувати та сплачувати податок на додану вартість.
Направляючи справу на новий розгляду, Верховний Суд звернув увагу на необхідність дослідити господарські операції позивача за 2014 та 2015 роки, наявність первинних документів, які підтверджують такі операції, зокрема і тих, які підтверджують форму розрахунків, та на підставі встановленого дійти висновку про наявність або відсутність у позивача права перебування на спрощеній системі оподаткування у 2015-2016 роках.
Надані до матеріалів справи письмові докази підтверджують дані податкової звітності позивача  у співвідношенні зі здійсненими операціями, підтвердженими банківськими виписками, даними Книги обліку розрахункових операцій за 2014 рік, відомостями, отриманими від ТОВ «ПОСТ ФІНАНС».
Доказів того, що позивач при здійсненні господарської діяльності здійснював розрахунки у іншій формі, ніж передбачено для платників єдиного податку нормами п.291.6 ст.291 ПК України, контролюючим органом не надано, а під час перевірки таких фактів не встановлено.
Щодо наданих до матеріалів справи експрес-накладних ТОВ «Нова пошта», в яких відображено інформацію про форму проведених розрахунків зі споживачами послуг ТОВ «Нова пошта» (готівкову та безготівкову), суд звертає увагу, що під час перевірки вказані докази позивачем не надавались, а отже їх зміст не міг вплинути на висновки контролюючого органу за результатами перевірки.
Відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Під час судового розгляду представник позивача не заперечував відсутність таких документів на час перевірки, пояснив, що експрес-накладні формувались за допомогою програмного забезпечення ТОВ «Нова пошта» та зберігались в базах даних ТОВ «Нова пошта».
Зазначене узгоджується зі специфікою діяльності позивача у взаємовідносинах з ТОВ «Нова пошта», а саме з тим, що позивач надавав не весь комплекс послуг від імені та з використанням знака « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а лише його частину щодо приймання, зберігання, відправлення та доставки вантажів, товарів та інших предметів.
Зміст досліджених експрес-накладних (зокрема примітки про надання ТОВ «Нова пошта» згоди на обробку персональних даних з метою надання послуг та інших відомостей) підтверджує їх складання саме у зв`язку з діяльністю ТОВ «Нова пошта», однак містить відомості про те, що такі операції проведені відповідно до договору, укладеного з ФОП ОСОБА_1 .
Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку, що у період 2014 - 2016 роки позивачем здійснювались розрахунки виключно у грошовій формі (готівковій та безготівковій), у відповідності п. 291.6 ст. 291 ПК України, а доказів іншого суду не надано, що повністю підтверджується виписками з рахунків, відкритих у банках, Книгою обліку розрахункових операцій та Книгою обліку доходів, актами приймання-передачі наданих послуг, експрес-накладними, які містяться в матеріалах справи, а відтак висновки контролюючого органу про не підтвердження позивачем здійснення розрахунків за надані послуги в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій) та обов`язок перейти на загальну систему оподаткування відповідно до пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України, є необґрунтованим.
У період з 2014 - 2016 років, ОСОБА_1 перераховано ПДФО, як податковим агентом, на загальну суму 65029,00 грн. У звітах за формою 1-ДФ, які подавалися позивачем згідно Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 4 від 13.01.2015 року, ОСОБА_1 нарахував до сплати суму податку з доходів фізичних осіб (найманих працівників) на суму 65028,92 грн.
Згідно пп.1.1 - 1.2, п. 1.7 підрозділу 10 розділу XX ПК України, платниками військового збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.
Підпунктом 165.1.36 п. 165.1 ст. 165 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються доходи фізичної особи - підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування відповідно до цього Кодексу.
ОСОБА_1 був платником єдиного податку та перебував на спрощеній системі оподаткування як фізична особа-підприємець. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач не отримував інших доходів крім того, з якого він сплачував єдиний податок, а тому не має сплачувати військовий збір з доходу, який отримав під час здійснення підприємницької діяльності перебуваючи на спрощеній системі оподаткування. Під час виплати заробітної плати сума військового збору утримувалась із вказаних доходів співробітників та перераховувалися до бюджету, згідно вимог Податкового кодексу України. Про наявність заборгованості зі сплати військового збору при виплаті найманим працівникам заробітної плати, Головне управління ДФС у Запорізькій області не вказувало.
Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній до 24.12.2015 року) платниками єдиного внеску є роботодавці - фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців). Платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
ФОП ОСОБА_1 , як роботодавець, нараховував та сплачував єдиний внесок згідно 33 класу професійного ризику, що відповідає виду діяльності, що зазначений у КВЕД 52.29.
Відповідно до пунктів 2 та 3 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується, зокрема, для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Після 24.12.2015 року до ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внесено зміни та передбачено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску. При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.
Згідно п. 5 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
Передбачено, що для платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом, у такому разі сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Позивач перебував на спрощеній системі оподаткування та у відповідності до п. 3 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» самостійно визначав для себе суму, на яку нараховується єдиний внесок, що складала розмір мінімальної заробітної плати, що встановлювалась у відповідному місяці кожного року.
Судом не встановлено порушень з боку позивача норм ПК України та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних рішень контролюючого органу, а тому позовні вимоги про їх скасування підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від  06 серпня 2020 р. у справі № 808/715/18(СН/280/63/19) - залишити без задоволення.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від  06 серпня 2020 р. у справі № 808/715/18(СН/280/63/19) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328, 329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко