ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 336/190/21                                  Головуючий в 1 інст. Дмитрюк О.В.
Провадження №33/807/270/21                                                  Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року                         місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку        притягнуто до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Івлєва М.М. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою  захисника останнього - адвоката Івлєва М.М. на постанову  Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12 березня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір в дохід держави у розмірі 454,00 грн.

Згідно з постановою суду, 26 грудня 2020 року о 03 - 10 годині ОСОБА_1 по вул.Миколи Краснова біля будинку № 12-а в м.Запоріжжі керував транспортним засобом «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водію заборонено керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних препаратів.
В апеляційній скарзі захисник  ОСОБА_1 - адвокат Івлєв М.М. просить постанову суду скасувати,  а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що вважає оскаржувану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративній відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, необґрунтованою і такою, що підлягає апеляційному оскарженню, у зв`язку з неповнотою проведеного судового розгляду, а також що при винесені вказаної постанови суддя порушив його право на справедливий судовий захист, а також порушив принципи верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, недостатньо аргументовано мотивував своє рішення, ухвалив його на припущеннях, а також допустив неправильність при застосуванні норм права.
Суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.ст.245,247,268,280 КУпАП, не повідомив   сторону захисту та ОСОБА_1 про час та місце слухання справи та незаконно розглянув справу без їх участі, чим порушив права ОСОБА_1 на захист, а також помилково розцінив його намагання затягнути процес та уникнути відповідальності з причин спливання терміну притягнення останнього до відповідальності, який спливає 26 березня 2021 року (ще залишалося близько двох тижнів), а тому вважає, що суд передчасно виніс незаконне рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та необґрунтовано відмовив стороні захисту у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання.
Разом з цим, розгляд справи судом практично не відбувся, всі документи, які вказані у клопотаннях сторони захисту, не витребувані, клопотання не задоволені, свідки не викликані, сам ОСОБА_1 бажав давати показання, але судом не допитувався, доповідь захисника щодо захисту прав правопорушника при притягненні його до адміністративної відповідальності не заслухана.
Під час розгляду справи судом зовсім не звернуто увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з явними порушеними вимог ст.ст.254, 256 КУпАП. Протокол, який складається на спеціальному бланку, повинен містити посилання на статті 55,56,59,63 Конституції України, які роз`яснюються особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. Таких вимог не дотримано, протокол у двох примірниках не складений, а тому ОСОБА_1 виданий на руки його другий чистий екземпляр, з якого взагалі не зрозуміла суть та підстави притягнення до адміністративної відповідальності.
Протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення у графі «розгляд адміністративної справи відбудеться», а графа «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» містить фразу написану іншим почерком ніж сам заповнений протокол «пояснення надам у суді». Вказані виправлення та дописки не засвідчені підписами особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому виникає сумнів, коли були виконані ці виправлення та дописки, тобто до складання протоколу, або вже після його складання.
Враховуючи вищевказані недоліки, протокол про адміністративне правопорушення від 26 грудня 2020 року серії ДБР18 №043633 неможна визнати допустимим доказом у цій справі про адміністративне правопорушення.
В Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому взагалі відсутні дата та час проведення такого огляду та його складання, вказано, що огляд ОСОБА_1 проводиться у зв`язку з виявленням у нього запаху алкоголю з порожнини рота, виразним тремтінням пальців рук, млявою мовою. В цьому Акті вказано, що огляд правопорушника проведений за допомогою «Аlсоtеst Drager 6810» тест № 1886 і з результатами цього огляду він погодився. Ці факти не відповідають дійсності, тому що поліцейський, який складав цей акт, самостійно вносив в нього всі відомості, а тільки потім в темноті ночі надав на підпис ОСОБА_1 .
Другий екземпляр цього Акту ОСОБА_1 на руки також не видавався, чим порушені його права, передбачені п.10 Інструкції № 1452/735.
З наявного в матеріалах справи «Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного        сп`яніння...» від 26 грудня 2020 року, складеного о 03-30 годині», зрозуміло, що ОСОБА_1 в день складання стосовно нього вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення проходив медичний огляд в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння, в той же час, Акт такого медичного огляду судом за клопотанням сторони захисту не витребуваний, до матеріалів страви не долучений, в судовому засіданні не оголошений та правопорушника і захисника з ним не ознайомлено.
Відповідно до п.п. 3 5 розділу II Інструкції №1452/735, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Під час огляду ОСОБА_1 такого інформування підозрювана особа не отримувала та вказані документи на його вимогу не пред`являлись.
Як наслідок, у талоні тестування на алкоголь до протоколу ДПР18 №043633 зазначено, що «Аlсоtеst Drager 6810», прилад № АRСЕ- 0246, принтер № АRНЕ - 5329, тест №1886, останнє калібрування:        2020.10.15, рік. міс. день - 2020.12.26, год. хв. 03.27, температура +21.0 С.
З повідомлення Запорізького обласного центру з гідрометеорології 10 лютого 2021 року №999 002-348/999-03, 26 грудня 2020 року біля будинку АДРЕСА_2 у продовж з 03 до 04 години температура повітря була +5,8 - +4.9 С, що не відповідає вказаному вимірювальному пристрою органів поліції, а тому слід вважати, що калібрування його виконано не якісно, тому викликає впевнені сумніви якісної роботи вказаного технічного приладу за призначенням.
В поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 час отримання пояснень та пропонування ОСОБА_1 пройти медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу не вказаний, текст пояснень по змісту аналогічний, написані різними почерками, викладенні в них обставини не відповідають дійсним обставинам справи, не зазначено в який час вони залучались працівниками поліції, як свідки в цій справі, технічний прилад, за допомогою якого було запропоновано поліцейськими ОСОБА_1 пройти медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу вказаний, як Драгер 6810 та Аlсоtеst Drager 6810 (реальна назва прибору для контролю повітря на алкоголь, яке видихається Drager Аlсоtеst 6810), як це передбачено вимогами п. 7 Інструкції - №1395, п.4 Порядку № 1103.
Більш того, в поясненні ОСОБА_3 , дата отримання пояснення вказана 26 грудня 2020 року, а дата підписання пояснення вказана на добу раніше, тобто 25 грудня 2020 року, що явним чином викликає певні сумніви в їх отримання під час складання протоколу.
Також, доказів встановлення поліцейськими ознак сп`яніння, які в подальшому стали підставою для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , що повинен проводитись на місці зупинки транспортного засобу, відповідно до вимог ст.266 КУпАП, суду не надано взагалі, а тому необхідно вважати, що ігнорування поліцейськими встановлення ознак сп`яніння у правопорушника тягне за собою визнання проведеного в подальшому огляду на стан сп`яніння неналежним доказом по справі, що підтверджується відеозаписом складання цього протоколу про адміністративне правопорушення.
Вказаним фактам суд першої інстанції належну оцінку не надав та на них взагалі не звернув увагу.
На відеозапису відсутні докази про роз`яснення ОСОБА_1 права на захист та інших прав як правопорушнику, передбачених вимогами Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлення у присутності свідків ознак алкогольного сп`яніння, складання Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вручення ОСОБА_1 направлення на проходження медичного огляду у медичному закладі, вимагання ним у поліцейських сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки «Аlсоtеst Dгager - 6810», вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення та відсторонення ОСОБА_1 від управління транспортним засобом. Такі докази з боку поліцейських суду не надані та в матеріалах справи відсутні.

Заслухавши  ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Івлєва М.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи убачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№043633 від 26 грудня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку у присутності двох свідків з використанням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, тест №1886, результат позитивний - 0,91 проміле, від надання пояснень в протоколі ОСОБА_1 відмовився та зазначив, що пояснення надасть в суді; зі змістом протоколу ознайомлений, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківкою технічного засобу з результатами огляду, проведеного на місці поліцейськими (у якій міститься підпис ОСОБА_1 без зауважень); направленням для проведення огляду до КНП «ОКЗНПД» ЗОР; письмовими пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 26 грудня 2020 року, в яких зазначено, що вони були присутніми, як водій ОСОБА_1 пройшов тест на алкогольне сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Alkotest Drager», результат позитивний 0,91 % проміле. З результатами огляду водій погодився; DVD-диском з відеозаписом.
Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту працівника поліції  Драного І., в якому зафіксовано, що під час патрулювання разом з капралом поліції  Тимошиним П.О. було виявлено та зупинено транспортний засіб ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія  ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук). Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі, на що останній відповів згодою пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків. Огляд проводився за допомогою технічного приладу Alcotest Drager 6810, результат позитивний 0,91 проміле, тест №1886. Від керування відсторонений, транспортний засіб припарковано без порушення ПДР, про повторність попереджено. Складено протокол ДПР18№043633 за ст.130 КУпАП, а також було винесено постанову №35992087 за ч.1 ст.126 КУпАП, вилучено посвідчення водія та видано Т/Д.
Докази, на які послався суд в постанові, у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах. 
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, а доводи сторони захисту про протилежне суперечать матеріалам справи та змісту оскаржуваної постанови.
Додаткові докази, досліджені при апеляційному розгляді, правильності цих висновків не спростовують.
Так, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що вночі 26 грудня 2020 року приблизно о 02-03 годині, він керував автомобілем та рухався до дому. Його зупинили працівники поліції та почали задавати питання, чому він їде в тому місці. Потім запитали, чи споживав він спиртні напої та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Він продув у алкотестер, результат був позитивний, але поліцейські не запропонували йому проїхати на огляд до медичного закладу та він поїхав додому. Звідки взявся алкотестер, він не знає, за поліцейськими він не спостерігав. Алкогольних напоїв він не вживав. Свідків взагалі не було. Як в нього встановили ознаки алкогольного сп`яніння, не знає. Він виходив з машини тричі - відкрити багажник на вимогу поліцейських, а потім - продути алкотестер, потім для складання протоколу. Поліцейські вели себе неввічливо. Протокол складали у Шевченківському районі, п/с Димитрово.
Проте, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист, зокрема - щодо відсутності в нього стану сп`яніння на момент огляду та відсутності свідків при огляді, спростовуються матеріалами справи, вказаними вище. 
Згідно з цими матеріалами, ознаки сп`яніння, які були встановлені у  ОСОБА_1 поліцейськими, зазначені не тільки в протоколі, а й у письмових поясненнях свідків, доданих до протоколу, у Акті огляду та у направленні на огляд.
Пунктами 6 та 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Відповідно до п.п. 6,10 Розділу II вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Також, відповідно до вказаної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
З матеріалів справи убачається, що у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував у стані алкогольного сп`яніння, що і знайшло своє підтвердження при огляді.
Доводи сторони захисту про те, що судом першої інстанції порушено вимоги законодавства та процесуальні права ОСОБА_1 , нічим не підтверджуються. 
З матеріалів справи таких порушень не вбачається.
Твердження апелянта про неповноту з`ясування обставин справи судом та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є безпідставними, суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної постанови.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не повідомив  сторону захисту та ОСОБА_1 про час та місце слухання справи є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Те, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, не завадило суду повно і всебічно з`ясувати всі її обставини та не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови. 
З матеріалів справи убачається, що суд забезпечив ОСОБА_1 можливість реалізувати всі свої процесуальні права, в т.ч. і право на захист, а також право брати участь у розгляді справи. Вказаний розгляд неодноразово відкладався судом за клопотаннями сторони захисту. 
У останнє судове засідання - 12 березня 2021 року ані ОСОБА_1 ані його захисник не з`явились, тому суд обґрунтовано розцінив таку поведінку сторони захисту як бажання затягнути процес з метою уникнення відповідальності. 
При апеляційному розгляді ОСОБА_1 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, проте, висновки суду ним не спростовані. 
Те, що при розгляді справи судом першої інстанції не заслухані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не завадило суду повно і всебічно з`ясувати обставини справи та ухвалити законне і обґрунтоване рішення. 
Більш того, письмові пояснення вказаних свідків не є єдиними доказами в справі. Вина ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні підтверджується сукупністю доказів, які узгоджуються між собою. 
Те, що пояснення свідків оформлені поліцейським на бланку, де не зазначено час отримання пояснень та в який час вони залучались працівниками поліції, як свідки в цій справі, а в поясненнях ОСОБА_3 дата отримання пояснення вказана 26 грудня 2020 року, а дата підписання пояснень вказана на добу раніше, тобто 25 грудня 2020 року, само по собі не свідчить про недостовірність цих доказів, як про це зазначає апелянт.
Під вказаними поясненнями міститься власноручний запис свідків про те, що пояснення з їх слів записані вірно та ними прочитані.
З цих пояснень убачається, що вони поза сумнівом стосуються цієї справи. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд вжив всіх можливих заходів для повідомлення свідків про день та час розгляду справи, свідки двічі викликалися до суду у встановленому законом порядку-  шляхом направлення судових повісток за зазначеною у протоколі адресою (а.с.29-30,34-35), проте вищевказані особи до зали суду не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.
Не з`явилися свідки за викликом і до суду апеляційної інстанції та сторона захисту вважала за можливе розглядати справу у відсутність свідків за наявними доказами. 
Твердження апелянта про те, що документи, які вказані у клопотаннях сторони захисту, не витребувані судом першої інстанції, спростовуються матеріалами справи.
Доводи адвоката Івлєва М.М.  про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено щодо ОСОБА_1 з порушенням вимог чинного законодавства, є безпідставними, оскільки вищевказаний протокол в цілому складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу
Як зазначено вище, у протоколі про адміністративне правопорушення міститься підпис самого  ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, також в матеріалах справи міститься роздруківка технічного засобу з результатами огляду, проведеного на місці поліцейськими, у якій також міститься підпис ОСОБА_1 без зауважень. Відомостей про те, що останній не погодився з результатами огляду та оспорював ці результати в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.
Те, що у складеному працівником поліції акті огляду немає відомостей про дату та час його складання, не свідчить про недостовірність відомостей, що в ньому містяться, та про недопустимість цього акту як доказу. 
Окрім того, у бланку вищевказаного документу взагалі не передбачена графа, в якій би зазначалися відомості про дату його складання.
Більш того, у акті огляду міститься підпис самого ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.
Як убачається з акту огляду, огляд  ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. Свідками огляду були  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підписи яких містяться у зазначеному акті, зауважень з приводу викладеного у акті від свідків не надійшло. 
Доводи сторони захисту про те, що другий екземпляр Акту ОСОБА_1 на руки не видавався, нічим не підтверджується, більш того, не свідать про безпідставність притягнення ОСОБА_1 до адміністравтиної відповідальності. 
Твердження апелянта про те, що Акт медичного огляду судом за клопотанням сторони захисту не витребуваний, до матеріалів страви не долучений, в судовому засіданні не оголошений та правопорушника і захисника з ним не ознайомили, є безпідставними, оскільки огляд ОСОБА_1 у медичному закладі не проводився, так як останній погодився з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу.
У самому направлені зазначено, що огляд проведено уповноваженою особою патрульної поліції. 
Зазначений акт та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складені з дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 висловлював вимогу про надання йому сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, який мали намір використати при його огляді, та цю вимогу було проігноровано.
З приводу доводів сторони захисту про недопустимість застосування алкотестеру, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , та про різницю в температурі повітря, зафіксованої алкотестером, та фактичної температури, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
Газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого згідно з матеріалами справи проводився огляд ОСОБА_1 , входить до переліку дозволених засобів для проведення огляду на стан сп`яніння. Вказаний технічний засіб призначений для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, а не встановлення температури навколишнього повітря.
Згідно з п.п.1,3 р. розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор Drager Alcotest, в тому числі 6810 включений до вказаного переліку.
Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» , який набрав чинності 01 січня 2016 року, передбачено, що засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року.
Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18 січня 2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів "Газоаналізатори Alcotest Drager 6810", які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.
Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529 "Про державну реєстрацію медичних виробів", газоаналізатори Drager Alcotest мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.
З матеріалів справи убачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведений поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, дозволеного до використання на території України, а доводи сторони захисту про протилежне нічим не підтверджені. 
Те, що до протоколу долучено фрагменти відеозапису, а не безперервний відеозапис процесу оформлення адміністративного матеріалу, жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки ніким не спростовано та не заперечується того факту, що події, які зафіксовані цим записом, відбувалися в дійсності.
Твердження захисника про те, що водія не відстороняли від керування транспортним засобом, жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Більш того, даних про те, що після оформлення протоколу та інших матеріалів ОСОБА_1 дозволено керувати автомобілем, в матеріалах справи немає.
З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не звертався.
При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1  - адвоката Івлєва М.М. залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12 березня 2021 року стосовно  ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 336/190/21