ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 червня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 923/1312/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження, без виклику сторін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційна фірма “Ізумруд”
на додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 10.02.2021
по справі №923/1312/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Ніко-Тайс”
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційна фірма “Ізумруд”
про стягнення 5 048,34 грн

ВСТАНОВИВ
В грудні 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю “Компанія “Ніко-Тайс” (далі – ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс”) звернулося до Господарського суду Херсонської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційна фірма “Ізумруд” (далі – ТОВ “ВКФ “Ізумруд”) в якому просило стягнути з відповідача на свою користь 4 068,45 грн основної заборгованості, 634,71 грн інфляційних втрат та 345,18 грн три проценти річних. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати поставленого товару.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 26.01.2021 по справі №923/1312/20 позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 4 068,45 грн основної заборгованості, 345,18 грн річних, 634,71 грн інфляційних та 2 102 грн компенсації по сплаті судового збору. 
08.02.2021 ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” звернулося до суду першої інстанції з заявою про прийняття додаткового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 555,31 грн. 
Додатковим рішенням Господарського суду Херсонської області від 10.02.2021 стягнуто з ТОВ “ВКФ “Ізумруд” на користь ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” 4 555,31 грн компенсації по сплаті судових витрат на правничу допомогу.
В мотивах оскаржуваного додаткового рішення суд першої інстанції пославшись на умови укладеного між позивачем, як замовником, та адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем, як виконавцем, договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) та акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) зазначив, що позивачем доведено факт здійснених витрат на правничу допомогу у заявленій сумі.
Не погодившись із даним додатковим рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулося ТОВ “ВКФ “Ізумруд” з апеляційною скаргою в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Херсонської області по справі №923/1312/20 від 10.02.2021 року та закрити провадження у справі.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване додаткове рішення постановлене із порушенням норм процесуального та матеріального права.
Так апелянт вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що вимога про компенсацію послуг з правової допомоги є необґрунтованою та непропорційною предмету позову із урахування його ціни, позивач до позовної заяви не надав попереднього розрахунку суми судових витрат, а лише послався у позові на їх існування та намір здійснити розрахунок зазначивши приблизну вартість його складових. До позову не було надано доказів, які вже мали існувати у представника позивача - договір, розрахунок розміру гонорару тощо, а відтак на час постановления судового рішення, позивачем не було заявлено конкретної суми, котра підлягає, за позиції адвоката, відшкодуванню у складі судових витрат. До заяви про відшкодування судових витрат адвокатом не надано детального опису розміру судових витрат у справі, звіту про виконанні роботи тощо, позивач не здійснював досудового врегулювання спору, що в свою чергу стало підставою для необґрунтованого судового звернення позивача. 
За твердженням апелянта, заявити про відсутність предмету спору через належне виконання відповідачем договірних відносин і тим самим уникнути невірного з`ясування та оцінки обставин справи судом, позивач не мав можливості через не отримання ухвали про призначення справи до розгляду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження у справі №923/1312/20 за апеляційною скаргою ТОВ “ВКФ “Ізумруд” на додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 10.02.2021.
Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає, що скаржник не надав, окрім власного суб`єктивного припущення, жодного належного та допустимого доказу, котрі б надавали можливість встановити, допустити, припустити та стверджувати те, що оскаржуване додаткове рішення підлягає змінні/скасуванню.
Позивач також наголошує, що скаржник не звертався до Господарського суду Херсонської області із відповідною обґрунтованою заявою/клопотанням про зменшення судових витрат на правничу допомогу. При цьому, як стверджує позивач, судом першої інстанції належним чином та з урахуванням приписів ГПК України було повідомлено відповідача про розгляд справи, та останній був обізнаний про наявність даного судового спору. 
За твердженням позивача, ним у позовній заяві було зроблено відповідну заяву, із врахуванням приписів ГПК України, про понесені судові витрати та доведено до відома суду, що вартість однієї години роботи адвоката та розмір гонорару. 
Як зазначає ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” витрати, які поніс позивач в розмірі 4   555,31 грн згідно з договором про надання адвокатських послуг (правової допомоги), є витратами на професійну правничу допомогу відповідно до ст.ст. 123, 126, 129 ГПК України, а згідно з ст.ст. 126, 129 ГПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу. При цьому, за твердженням позивача, вартість виконаних робіт та їх детальний опис викладений у акті здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги).
ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” також зазначає, що заявлений до відшкодування розмір судових витрат не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права (оскільки висвітлює затрати по роботі адвоката у даній справі).
Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Позивач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, звертаючись із позовом до суду першої інстанції, ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” у позовній заяві зазначило, що у майбутньому, з урахуванням  умов та на підставі договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) додатково буде змушено понести витрати, пов`язані із розглядом позовної заяви, обсяг яких станом на час звернення із позовом визначити неможливо, адже невідомо коли спір остаточно буде вирішено та який розмір витрат змушений буде додатково понести позивач. При цьому, позивачем вказано, щ орієнтовний розмір понесених судових витрат не буде перевищувати вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України. А також, сторони керуються тим, що вартість однієї години роботи адвоката (виконавця) складає до 600 грн.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 26.01.2021 по справі №923/1312/20 позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 4 068,45 грн основної заборгованості, 345,18 грн річних, 634,71 грн інфляційних та 2 102 грн компенсації по сплаті судового збору. 
08.02.2021 ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” звернулося до суду першої інстанції з заявою про прийняття додаткового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 555,31 грн.
В обґрунтування вказаної заяви позивач послався на укладений ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” з адвокатом Грищенком О.М. договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) та акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги).
Приймаючи оскаржуване додаткове рішення суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації по сплаті судових витрат на правничу допомогу.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає наступне. 
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Водночас, згідно з частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з статтею 74 України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Статтею 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У відповідності до ст. 19 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
Статтею 26 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ст. 27 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”).
Згідно із статтею 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”.
З матеріалів справи вбачається, що 30.11.2020 між позивачем, як замовником, та адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем, як виконавцем, укладено договір № 30-11-2020/4 про надання адвокатських послуг (правової допомоги).
Згідно з п. 1.1 цього договору виконавець зобов`язується надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційна фірма “Ізумруд”, які виникли у зв`язку з несвоєчасним та неналежним виконання грошового зобов`язання на підставі видаткових накладних та договору №24-11-2020 відступлення права вимоги (цесії) від 24.11.2020.
Зокрема, за змістом пункту 2.1 договору виконавець зобов`язаний:
- надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційна фірма “Ізумруд”, які виникли у зв`язку з несвоєчасним та неналежним виконання грошового зобов`язання на підставі видаткових накладних та договору № 24-11-2020 відступлення права вимоги (цесії) від 24.11.2020;
- надати консультації з приводу можливого та законодавчо доцільного стягнення із боржника, обрахованого відповідно до норм чинного законодавства розміру 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником перед замовником зобов`язання;
- надати консультації з питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення;
- підготувати та написати від імені замовника до господарського суду відповідну позовну заяву;
- представляти інтереси замовника у суді під час розгляду судової справи за поданим позовом; 
- здійснювати інші процесуальні заходи, направлені на виконання умов та обов`язків виконавця за договором;
- забезпечити своєчасність вчинення необхідних юридичних та фактичних дій в межах предмету договору з урахуванням вимог чинного законодавства України.
У відповідності до п. 3.1 договору вартість однієї години виконавця складає 400 грн.
За змістом п. 3.8. розмір гонорару виконавцю у випадку прийняття позитивного рішення на користь замовника визначається на рівні 5-12% від розміру грошових коштів, які підлягають до стягнення відповідно до рішення суду.
Як слідує безпосередньо із Акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 29.01.2021, складеного між адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем та позивачем, адвокатом надані наступні види робіт на загальну суму 4 555,31 грн: 
- зустріч із замовником з метою з`ясування обставин справи – 1 година;
- надання консультації з питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень – 2 години;
- здійснення аналізу та дослідження переданих матеріалів (документів), що стосуються даного майнового спору, надання усних та письмових консультацій, правових висновків, довідок із правових питань – 1 година;
- здійснення пошуку, ознайомлення, аналізу та дослідження можливої зміни та/або залишенням без змін судової практики (правової позиції) різними судовими інстанціями, що стосуються позовних вимог – 1 година;
- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, здійснення нарахування 3% річних та інфляційних втрат – 1 година;
- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту позову та наповнення його правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів та посилань – 3 години;
- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо технічного розроблення та виготовлення примірника позовної заяви – 1 година;
- гонорар адвоката на підставі пункту 3.8. договору – 11% ціни позову – 555,31 грн.
Отже, розрахунок наступний: 10 год (витрачено часу) х 400 (вартість однієї години відповідно до пункту 3.1 договору) грн + 555,31 грн (гонорар адвоката) = 4 555,31 грн.
З урахуванням наведеного, позивачем доведено понесення судових витрат пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі 4 555,31 грн, які визнаються судом та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта з приводу необґрунтованості заявлених позивачем витрат з огляду на таке.  
Відповідно до ч.ч. 4, 5,6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. 
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, додатковій постанові Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/5229/19.
Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, апелянт не надав. 
При цьому, заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідач не зазначив обґрунтованих доводів стосовно неспівмірності, нерозумності визначених сторонами у договорі про надання правової допомоги та акті здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) та понесених у зв`язку з цим витрат позивачем. 
Колегія суддів вважає, що загальна сума витрат на адвокатські послуги понесена позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції жодним чином не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.
Слід також відзначити, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ТОВ “ВКФ “Ізумруд” не зверталося до суду із заявою щодо зменшення розміру судових витрат, їх не співмірності, тощо. 
При цьому, доводи скаржник з приводу неповідомлення його про розгляд спори спростовуються наявними матеріалами справи. 
Так, у відповідності до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем знаходження ТОВ “ВКФ “Ізумруд” є місто Херсон, просп. Текстильників, будинок 7, квартира 15.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ця ж адреса вказана відповідачем й в апеляційній скарзі. 
Як свідчать наявні матеріали справи, відповідач, про зміну адреси місця знаходження суд першої інстанції не повідомляв. 
Ухвала про відкриття провадження у справі від 16.12.2020 була надіслана відповідачеві, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с. 38) та отримана відповідачем 21.12.2020.
Заява про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем була надіслана відповідачеві, що підтверджується наявними у матеріалах справи описом вкладення та накладною (а.с.55-56).
Відтак, наявними матеріалами справи підтверджується, що відповідач був належним чином повідомлений про наявність спору, відкриття провадження у справі, наявність заяви позивача про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, а тому не був позбавлений можливості під час розгляду справи у суді першої інстанції надати заперечення щодо заяви, заяву про зменшення судових витрат із відповідними доказами, однак, своїм правом не скористався.
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, від 07.09.2020 у справі №910/4201/19.
Таким чином, скаржником не доведено неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а тому колегія суддів відхиляє як необґрунтовані доводи за апеляційною скаргою.
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування додаткового рішення Господарського суду Херсонської області від 10.02.2021 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного додаткового рішення без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 10.02.2021 у справі №923/1312/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Датою ухвалення та складання повного судового рішення є 16.06.2021.

Головуючий суддя                                                            Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                Лавриненко Л.В.

Суддя                                                                                Мишкіна М.А.