ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/5562/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Приватного підприємства "Ареал" на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 в адміністративній справі №340/5562/20 за позовом  Приватного підприємства "Ареал"   до  Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про визнання незаконним рішення,- 
ВСТАНОВИВ:
Приватне підприємство "Ареал" звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом  до Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, в якому просив визнати незаконним рішення відповідача від 13.11.2020 № 1191 про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельної ділянки часток (паїв) із земель колишнього КСП ім. Леніна, загальною площею 528,4003 га, розташованих на території Суботцівської сільської ради, розробленого ТОВ "Тектоареал".  
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1  ст. 238 КАС України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про необхідність закриття провадження у справі, так як у межах спірних правовідносин позивачем оскаржено протиправні рішення суб`єкта владних повноважень, а тому відповідні правовідносини мають публічно-правовий характер.
При цьому, апелянт вважає, що даний спір не має ознак приватноправового спору, так як відповідачем у справі є конкретний суб`єкти владних повноважень.
Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до  статті 311 КАС України  справа розглядається в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення одинадцятої сесії Знам`янської районної ради двадцять другого скликаним від 27.11.1997 року № 89 "Про затвердження проекту роздержавлення та передачу земель в колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству імені Леніна" у колективну власність останнього було передано 7135,2 га земель, із яких 6718,0 га земель становили сільськогосподарські угіддя, в тому числі 559,2 га багаторічних насаджень. 
Розпорядженням Знам`янської районної державної адміністрації № 59-з від 02 лютого 1998 "Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах по колективному сільськогосподарському підприємству імені Леніна" було затверджено уточнений розрахунок вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах по КСП ім. Леніна. Відповідно до даного Розрахунку розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах склав рілля - 5879,7 га, багаторічні насадження - 559,2 га, сіножаті - 24,8 га, пасовища - 254,3 га.
На підставі рішення установчих зборів від 18.02.2000 року КСП ім. Леніна, з метою переходу колективної власності в приватну, КСП ім. Леніна було реорганізовано в Селянську спілку приватних власників "Зоря України", про що зареєстровано розпорядженням Зкам`янської райдержадміністрації 16.03.2000 р.. За таких умов, КСП ім. Леніна виключено з ЄДРПОУ, а всі його майнові права і обов`язки перейшли до новоутвореної ССПВ "Зоря України", як правонаступника в тому числі в питанні подальшого розпаювання.
Рішенням загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП ім. Леніна від 11.12.2002 р., затверджено список осіб, які мають право на майновий пай, структуру пайового фонду, та створено п`ять майнових комплексів по схемі розпаювання, відповідно до сукупної вартості належних співвласникам майнових паїв, з визначенням уповноважених осіб, як представників пайщиків що до вказаних майнових комплексів. 
На  підставі розпорядженням Знам`янської РДА учасники розпаювання отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) на всі п`ять майнових комплексів, в тому числі й на територію саду плодоносного, площею 559,2 га, який було включено до земель, які підлягали розпаюванню, як сільськогосподарські угіддя під багаторічними насадженнями, віднесений до третього майнового комплексу. Перший, другий, четвертий та п`ятий майнові комплекси розпайовані відповідно до вимог чинного законодавства, вигодонабувачами за якими були бивші члени КСП ім. Леніна. 
19.03.2007 між комітетом Суботцівської спілки громадян – співвласників майна реорганізованого КСП ім. Леніна – "Третій майновий комплекс" та ПП "Ареал" було укладення договору купівлі-продажу з відчуження на користь останнього майнових паїв в межах вказаного комплексу. 
Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2007 р. у справі № 2-1910/07 затверджено мирову угоду між ПП "Ареал" та Суботцівською спілкою громадян – співвласників майна, реорганізованого КСП ім. Леніна "Третій майновий комплекс" площею 559,2 га. 
На виконання вказаного судового рішення, за Актом прийому-передачі саду плодоносного від 10 січня 2008 року, Суботцівською спілкою громадян – співвласників майна, вказане майно розташоване поблизу с. Суботці Знам`янського району, Кіровоградської області, автодорога Львів-Кіровоград-Знам`янка 724 км., було передано ПП "Ареал".
На думку позивача, ПП "Ареал" набув прав на право власності на "Третій майновий комплекс" сад плодоносний. 
Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.12, ч.5 ст.186 Земельного Кодексу України, статей 25, Закону України "Про землеустрій", ст.5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паї)", та розглянувши заяву громадянина ОСОБА_1 , п`ятдесят п`ята сесія Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області сьомого скликання 13 листопада 2020 року прийняла спірне у справі рішення № 1191 "Про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) із земель колишнього КСП "ім. Леніна", згідно якого вирішила погодити проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) із земель колишнього КСП "ім. Леніна" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ А.01.01) загальною площею 528,4003 га, розташованих на території Суботцівської сільської ради, розробленого ТОВ "Тектоареал" на підставі прийнятого рішення Суботцівської сільської ради від 27.05.2016 року № 123.
Позивач зазначає, що вищевказане рішення також стосується суду плодоносного, розташованого поблизу с. Суботці Знам`янського р-ну, Кіровоградської обл., автодорога Львів-Кіровоград-Знам`янка 724 км., віднесеного за рішенням співвласників майнових паїв колишнього КСП ім. Леніна до "третього майнового комплексу" площею 559,2 га, та набутого позивачем за наслідками розпаювання. За таких умов оскаржуване рішення Суботцівської сільської ради порушує права ПП "Ареал" як набувача права на третій комплекс – сад плодоносний, площею 559,2 га.
В свою чергу, відповідач у відзиві на позовну заяву поставив під сумнів факт набуття позивачем права на право власності на "Третій майновий комплекс", до якого увійшли багаторічні насадження саду плодоносного на підставі Мирової угоди, яку було затверджено ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 26.12.2007 р. у справі №2-1910/07, та після чого багаторічні насадження 559,2 га були передані на баланс позивача (а.с.21-25). 
Відповідно до  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Разом з тим, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Отже, для забезпечення права на справедливий суд, закріпленого у статті 6 Конвенції, яка визнається і ратифікована Україною, суттєвого значення набуває питання дотримання національними судами правил предметної юрисдикції.
Так, відповідно до  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  у редакції, чинній на час подання позову, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої  статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України  у вищезазначеній редакції).
Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за  статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України  у відповідній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.
У пункті 7 частини першої  статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України  у тій же редакції визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Наведені норми узгоджуються з положеннями статей  2,  4  та  19 Кодексу адміністративного судочинства України  у редакції, чинній після 15.12.2017, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Водночас, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.
Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №815/7008/15 (провадження №11-1149апп18), до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
За приписами частини першої  статті 1 Господарського процесуального кодексу України, чинного станом на день звернення до суду з даним позовом, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів (частина перша  статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Станом на день звернення до суду з цим позовом, справи, підвідомчі господарським судам, визначала  стаття 12 Господарського процесуального кодексу України, за змістом пункту 6 частини першої якої, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.
Зі змісту позовних вимог та доводів, якими вони обґрунтовуються, вбачається, що звернення до суду з цим позовом обумовлене необхідністю захисту майнового права підприємства, а саме –права на третій комплекс – сад плодоносний, площею 559,2 га.  
Отже, цей спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржене рішення від 13.11.2020 року № 1191 "Про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) із земель колишнього КСП "ім. Леніна", не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржене рішення щодо погодження проекту землеустрою здійснено за заявою іншої особи, а не позивача, тобто між позивачем та відповідачем не існує публічно-правового спору.
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ПП "Ареал" про визнання незаконним і скасування рішення міськради не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом позову в цьому випадку є не оскарження процедури прийняття спірного рішення суб`єктом владних повноважень, а забезпечення можливості набуття права на нерухоме майно, тобто захист майнових прав та інтересів позивача.
Таким чином, правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією спірного рішення, підпадають під визначення приватноправових і з урахуванням суб`єктного складу сторін мають вирішуватися судами за правилами  ГПК України.
Та обставина, що відповідачем у справі визначено орган місцевого самоврядування, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.
Пунктом 13 ч. 1  ст. 20 ГПК України  визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.
Такий ж правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №819/1003/18.
Зважаючи на характер спірних правовідносин, суд роз`яснює позивачу його право на звернення за захистом порушених прав до Господарського суду, з урахуванням вимог, щодо територіальної підсудності встановленої ст.ст. 27-31 Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про закриття провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.  315,  316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  243,  250,  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Ареал" залишити без задоволення. 
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 в адміністративній справі №340/5562/20  залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328,  329 КАС України.
Повний текст постанови складено 25 травня 2021 року. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва