ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 квітня 2021 року           справа №200/10532/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Блохіна А.А., Ястребової Л.В., секретаря судового засідання Мирошниченко О.Л., за участю представника відповідача Зубар М.В.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Линнік Вікторії Володимирівни, як представника ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 р. у справі № 200/10532/20-а (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                     ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (далі – відповідач), в якому просив: 
-визнати протиправною бездіяльність ГУ СБУ України в Донецькій та Луганській областях щодо не зарахування до вислуги років для призначення пенсії участь старшого прапорщика ОСОБА_1 у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів м. Маріуполь, Донецька область, за період з 01.05.2018 по 30.06.2020;
-визнати протиправною відмову ГУ СБУ України в Донецькій та Луганській областях в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби”;
-зобов`язати Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (юридична адреса: 84300, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 56, код ЄДРПОУ 20001504) оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років, відповідно до ст.12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби”, із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби з 01 травня 2018 року по 30 червня 2020 року, протягом якого ОСОБА_1 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів м. Маріуполь, Донецька область, на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2021  року відмовлено в задоволені позовних вимог.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови позивачу у зобов`язанні Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів . Отже, законодавством чітко визначено, що таким категоріям осіб як позивач до вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції та час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів. Відповідач, при визначенні вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», зобов`язаний був зарахувати на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Апелянт зазначає, що положення нормативно-правових актів не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги та не встановлюють те, що вислугу років у пільговому обрахуванні не можуть зараховувати до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії. Із зарахуванням вказаного періоду на пільгових умовах вислуга років позивача становить 25 років та 8 місяців, що свідчить про те, що ОСОБА_1 набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Апелянт наголошує, що на час звільнення позивача, відповідач не прийняв заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років, протиправно відмовив позивачу в оформленні та поданні документів для призначення пенсії за вислугу років, не врахувавши на пільгових умовах час участі позивача у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів . З огляду на наведене, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до органу Пенсійного фонду для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», із зобов`язанням відповідача вчинити відповідні дії.           Позивачем 11.02.2021 року на адресу ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях направлено відповідну заяву з проханням оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 , пенсії за вислугу років, відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», в зв`язку з тим, що вислуга років в пільговому обчисленні складає 25 років 8 місців 22 дні. Вказана заява вручена відповідачу 16.02.2021. На теперішній час відповіді не отримано, заходів щодо направлення необхідних документів до ГУ ПФУ в Донецькій області щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідачем не вжито.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Представник позивача у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу в Службі безпеки України з 01 липня 2004 року по 30 червня 2020 року.
Відповідно до наказу начальника Головного управління СБУ в Донецькій та Луганській областях від 30.06.2020 № 252-ОС/дск старший прапорщик ОСОБА_1 звільнений з військової служби за підпунктом “б” пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007, та за підпунктом “а” (у зв`язку з закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, у запас ЗС України, з наданням права носіння військової форми одягу. В наказі зазначено, що вислуга років на день виключення зі списків особового складу складає 17 років 5 місяців, в пільговому обчисленні 5 років 3 місяці, 24 дні. Всього 22 роки 8 місяців 24 дні.
Відповідно до Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 11.08.2020 № 131, старший прапорщик ОСОБА_1 дійсно в період з 01.02.2015 по 25.06.2015, з 01.07.2015 по 31.08.2015, з 06.10.2015  по  31.12.2015,          з 01.01.2016 по 05.06.2016, з 28.06.2016 по 05.07.2016, з 12.07.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 14.02.2017, з 12.06.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 23.01.2018, з 28.01.2018 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції м. Маріуполь Донецької області.
Відповідно до Довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення від 11.08.2020 № 125, старший прапорщик ОСОБА_1 дійсно в період з 01.05.2018  по 13.11.2018, з 17.11.2018 по 07.01.2019, з 17.01.2019 по 27.01.2019,          з 13.03.2019 по 17.03.2019, з 22.04.2019 по           30.04.2019, з 27.06.2019 по 01.07.2019, з 06.07.2019 по 28.07.2019, з 13.08.2019 по 02.09.2019, з 04.01.2020 по 12.01.2020, з 07.02.2020 по 24.05.2020 та з 20.06.2020 по 30.06.2020 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів м. Маріуполь, Донецька область.  
Згідно Адвокатського запиту від 03.09.2020 № 3, скерованого на адресу відповідача, позивач просив: зарахувати до вислуги років для призначення пенсії участі старшого прапорщика ОСОБА_1 у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів м. Маріуполь, Донецька область, за період з 01.05.2018 по 30.06.2020, про що видати відповідний наказ; надати довідку про стаж військової служби ОСОБА_1 в календарному та пільговому обчисленні з урахуванням періоду з 01.05.2018 по 30.06.2020 (участі ОСОБА_1 у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи в районах здійснення зазначених заходів м. Маріуполь, Донецька обл.); надати завірені копії послужного списку та особової справи старшого прапорщика   ОСОБА_1 за період служби в ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях з 01.07.2004 року по 30.06.2020 року тощо; 
Згідно отриманої відповіді ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях № 78/6/Л-З58а/78/5/53 встановлено, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу для призначення пенсії період з 01.05.2020 по 30.06.2020 участі ОСОБА_1 у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів м. Маріуполь, Донецька область. Відповідач пояснює, що для підготовки рапорту на зарахування пільгового обчислення вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за три місяці необхідно отримати наказ Генерального штабу ЗСУ та витяг з наказу Командувача об`єднаних сил ( по стройовій частині) стосовно припинення участі в ООС старшого прапорщика ОСОБА_1 , після чого на підставі рапорту Управління роботи з особовим складом СБУ буде підготовлено відповідний наказ СБ України.
Довідкою щодо календарної вислуги років позивачу (з 01.07.2004 по 30.06.2020), а також у пільговому обчисленні (без урахування пільгового періоду з 01.05.2018 по 30.06.2020) від 15.09.2020 року, зареєстрованої 15.09.2020 за № 358, ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях також підтверджено, що загальна вислуга років у 22 роки 8 місяців 24 дні старшого прапорщика ОСОБА_1 на день виключення із списків особового складу не включає спірний період.
Згідно з наказом першого заступника Голови СБ України від 02.10.2020 № 1313-ОС/дск до вислуги років позивача для призначення пенсії на пільгових умовах (один місяць служи за три місяці) були зараховані наступні періоди його участі у здійсненні заходів із забезпечення безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів: з 01.05.2018 до 13.11.2018 включно; з 17.11.2018 до 07.01.2019 включно; з 17.01.2019 до 27.01.2019 включно; з 13.03.2019 до 17.03.2019 включно; з 22.04.2019 до 30.04.2019 включно; з 27.06.2019 до 01.07.2019 включно; з 06.07.2019 до 28.07.2019 включно; з 13.08.2019 до 02.09.2019 включно; з 06.09.2019 до 22.10.2019 включно; з 27.10.2019 до 18.11.2019 включно; з 23.11.2019 до 31.12.2019 включно; з 04.01.2020 до 12.01.2020 включно; з 07.02.2020 до 24.05.2020 включно; з 20.06.2020 до 30.06.2020 включно.
Відповідно Наказу ГУ СБУ від 14.12.2020 № 530-ОС/дск, яким внесено зміни до наказу начальника ГУ СБУ від 30.06.2020 № 252-ОС/дск “По особовому складу”. Відповідно до цих змін, на день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу його вислуга років в пільговому обчисленні стала складати 8 років 3 місяці 22 дні. а всього 25 років 8 місяців 22 днів.
Відмовляючи в задоволені позовних вимог в частині відмови позивачу зобов`язати Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», суд першої інстанції виходив з того, що позивач до СБУ в Донецькій області не звертався з заявою про призначення пенсії, у відповідності до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі – Порядок № 3-1). Таким чином, у зв`язку з відсутністю звернення позивача з заявою про призначення пенсії, у відповідача відсутній обов`язок надати обґрунтовану відмову  в направленні  подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ та відсутність такої відмови взагалі. Крім того, суд зазначив, що на момент звільнення позивача зі служби його календарна вислуга років складала 17 років 05 місяців, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років відповідно до   Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон № 2262-XII.
Пунктом «б» статті 1-2 Закону № 2262-XII передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
За частиною 1 статті 2 Закону № 2262-XII, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Відповідно до пункту “а”   ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”   пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше). До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Згідно з частиною 2   статті 17 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”   до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього   Закону додатково   зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
 Згідно зі статтею 17-1 Закону N 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту «а» пункту 3 Постанови №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці-час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
У справі, що розглядається, позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії, проте, в нього наявний відповідний пільговий стаж, відповідно до приписів пункту 2 Постанови №393 (прийняття безпосередньої участі в антитерористичній операції).
 Статтею 17 Закону N 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону N 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.
Отже, Законом N 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
Постановою №393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, поліцейським. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.
Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон   N2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Аналогічний висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №750/9775/16-а, 
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону N 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, враховуючи пільгове нарахування стажу, вважала за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17. Суд зазначив про необґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Отже, є необґрунтованим є висновок суду першої інстанції у цій справі про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років.
Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до п. «а-в» ч.1 ст. 50 Закону, пенсії відповідно до цього Закону призначаються: 
а)військовослужбовцям строкової служби - з наступного дня після виписки з госпіталю, але не раніше ніж з наступного дня після звільнення з військової служби, якщо встановлення інвалідності медико-соціальною експертною комісією і звернення за пенсією відбулися не пізніше ніж через три місяці з наступного дня після виписки з госпіталю або з наступного дня після звільнення з військової служби, а сім`ям військовослужбовців строкової служби та пенсіонерів із числа цих військовослужбовців - з дня смерті годувальника або виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. Батькам або дружині (чоловікові) зазначених військовослужбовців і пенсіонерів, які набули право на пенсію в разі втрати годувальника, пенсія призначається з дня звернення за пенсією;
б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення;
в) особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пункту "б" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення зі служби.
Проаналізувавши наведені законодавчі норми, суд дійшов до висновку, що призначення пенсії за вислугу років здійснюється у разі звільнення особи зі служби. 
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та  постанови Кабінету Міністрів України № 1522 від 02.11.2006 “Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян”  врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, затвердженого  постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 року  (далі - Порядок № 3-1).
Пунктом 1 Порядку № 3-1 встановлено, що заяви  про  призначення  пенсії  за  вислугу  років  та по інвалідності особам,  звільненим зі служби,  які  мають  право  на пенсію згідно із Законом ( 2262-12 ),  та особам,  які мають право на пенсійне забезпечення відповідно  до  міжнародних  договорів  у галузі  пенсійного  забезпечення  військовослужбовців та членів їх сімей,  згода  на  обов`язковість  яких  надана  Верховною   Радою України,  подаються  цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та  Севастополі (далі  -  органи,  що  призначають  пенсії)  через уповноважені  структурні  підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства  внутрішніх  справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій  України,  Міністерства  інфраструктури  України,  Служби безпеки  України,  Служби  зовнішньої розвідки України, Управління державної  охорони  України, Державної служби спеціального зв`язку та  захисту  інформації  України,  Державної  прикордонної  служби України,    Державної   податкової   служби   України,   Державної пенітенціарної  служби  України,  Державної  інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Міністерства та інші органи,  їх територіальні  підрозділи  в Автономній Республіці Крим,  областях, містах Києві та Севастополі визначають  уповноважені  структурні  підрозділи,  на  які  за  їх рішенням  покладаються  функції  щодо  підготовки  та  подання  до органів,  що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Пунктами 12 і 13 Порядку № 3-1 визначено, що уповноважений  структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі  необхідні документи  і  своє  подання  про  призначення  пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу,  якій оформлюється пенсія,  і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Уповноважений структурний підрозділ надає  допомогу  особі  в одержанні   відсутніх  на  момент  подання  заяви  документів  для призначення пенсії.
Копії документів,  необхідних для призначення пенсії,  що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів,  що призначають  пенсії,  мають  бути  завірені  цими   уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.
Копії документів,  необхідних  для  призначення  пенсії,   що подаються  безпосередньо  заявниками  до  органів,  що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії. 
За пунктами  16-18 Порядку № 3-1, при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність   оформлення   заяви   й  подання  про призначення пенсії,  відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту  і  належного  оформлення представлених документів;  перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.
Орган, що  призначає   пенсії,   має   право   вимагати   від міністерств  та  інших  органів,  заявників  дооформлення  поданих документів,  а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі. 
Не  пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення,  переведення з одного виду  пенсії  на  інший  та відновлення   раніше  призначеної  пенсії  документами  орган,  що призначає пенсію,  розглядає подані документи та  приймає  рішення щодо  призначення,  переведення  з  одного виду пенсії на інший та відновлення  раніше  призначеної  пенсії   або   про   відмову   в призначенні,   переведенні  з  одного  виду  пенсії  на  інший  та відновленні раніше призначеної пенсії. 
Рішення  щодо  призначення,  переведення  з  одного  виду пенсії   на   інший   та  відновлення  раніше  призначеної  пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії. 
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що на уповноважені структурні підрозділи, з дня отримання відповідної заяви особи покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.
Матеріали справи свідчать, що позивач з відповідною заявою про призначення пенсії, до відповідача,  не звертався. Отже, у відповідача відсутній обов`язок приймати рішення щодо направлення документів для призначення пенсії за вислугу років. 
З урахуванням викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності самої відмови відповідача в направленні  подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ. 
Тобто, відсутній факт порушення суб`єктом владних повноважень – відповідачем, прав, свобод або інтересів позивача, на момент його звернення до суду. 
Суд зазначає, в межах розгляду цієї справи необхідно встановити чи допущено відповідачем протиправну бездіяльність або дії. 
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою  статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої   статті 55 Конституції України, статей  2,  5 КАС України.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Таким чином, гарантоване   статтею 55 Конституції України  й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 КАС України).
Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.
З матеріалів справи вбачається, що питання щодо зобов`язання направлення відповідачем подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ, суд вважає передчасними та заявленими на майбутнє, оскільки на момент звернення позивача до суду, останній до відповідача з відповідної заявою про призначення пенсії не звертався та відповідач за результатами його розгляду рішення не приймав.
Щодо посилання апелянта в скарзі на звернення позивача 11.02.2021 року на адресу ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях з заявою з проханням оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», суд зазначає, що вказане звернення відбулось вже після ухвалення рішення суд першої інстанції, вказана заява та дії відповідача за результатами її розгляду не були підставою звернення позивача до суду та предметом розгляду суду першої інстанції. Тобто, як зазначалось, відсутній факт порушення суб`єктом владних повноважень – відповідачем, прав, свобод або інтересів позивача, на момент його звернення до суду. 
Таким чином, вимоги в частині визнання протиправною відмови ГУ СБУ України в Донецькій та Луганській областях в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби” через відсутність заяви про призначення пенсії, зобов`язання Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст.12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби”, не підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, суду дійшов висновку, що  у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах вимог  18 Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України, а отже у суду відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                         ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Линнік Вікторії Володимирівни, як представника ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 р. у справі № 200/10532/20-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 р. у справі № 200/10532/20-а - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 28 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                                                 Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                   А.А. Блохін 

                                                                                                           Л.В. Ястребова