П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/13801/20	

 	                                              Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.                                                        Дата і місце ухвалення:12.02.2021р., м. Одеса 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –    Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.
          розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області, у якому просив суд:
- визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03.11.2020 року, 11.11.2020 року, 17.11.2020 року у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер платника податків НОМЕР_1 , на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-766/20/6 від 17.03.2020 року, у розмірі 90% від суддівської винагороди починаючи з 19 лютого 2020 року; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер платника податків НОМЕР_1 , у розмірі 90% від суддівської винагороди у розмірі 141885,00 гривень, на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-766/20/6 від 17.03.2020 року, починаючи з 19 лютого 2020 року, виходячи зі стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, - 32 роки 7 місяців 23 дні.
Позов обґрунтовано тим, що 09 червня 2020 року позивач звернувся до Приморського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про здійснення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді з 19 лютого 2020 року, враховуючи суддівську грошову винагороду у розмірі 141885,00 гривень.
09 червня 2020 року позивач отримав від відділу з питань перерахунків пенсій № 9 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Рішення №155250001751 від 09 червня 2020 року про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.
19.06.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання такої відмови неправомірною та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 року позов позивача задоволено частково: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки, виданої 17.03.2020 року ТУ ДСА України про суддівську винагороду у розмірі 141885 грн., починаючи з 19.02.2020 року. В задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з урахуванням 90% суддівської винагороди працюючого судді відмовлено з тих підстав, що відповідач право позивача на той час ще не порушував.
Позивач зазначає, що на теперішній час відповідач порушує його право на перерахунок довічного грошового утримання у розмірі 90% суддівської винагороди працюючого судді, на підставі відповідного суддівського стажу роботи. 
На звернення позивача до відповідача письмово повідомлено листами від 03.11.2020 року та 11.11.2020 року про те, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 року виконано повністю, та перераховано позивачу з 19.02.2020  року щомісячне грошове утримання в розмірі 50% від суддівської винагороди, з урахуванням того, що суддівський стаж позивача становить 17 років, а страховий стаж становить 21 рік і 2 місяці.
Як зазначає позивач, в подальшому відповідач частково погодився з ним та уточнив перерахунок довічного грошового утримання з 01.11.2020 в розмірі 64% від заробітку. При цьому врахувавши стаж на посаді судді 27 років 10 місяців 8 днів, що підтверджується наданим ним розрахунком № 493 від 20.11.2020.
Тобто, відповідач, зробивши неналежний перерахунок грошового утримання без урахування стажу роботи на посаді судді та не в розмірі, встановленому законом, а саме: 90% від суддівської винагороди, на думку позивача порушив його права. Згідно з розрахунком Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2020 стаж роботи позивача на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 32 роки 7 місяців 23 дні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено. 
Визнано неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03.11.2020 року, 11.11.2020 року, 17.11.2020 року у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер платника податків НОМЕР_1 , на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-766/20/6 від 17.03.2020 року, у розмірі 90% від суддівської винагороди починаючи з 19 лютого 2020 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер платника податків НОМЕР_1 , у розмірі 90% від суддівської винагороди у розмірі 141885,00 гривень, на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-766/20/6 від 17.03.2020 року, починаючи з 19 лютого 2020 року, виходячи зі стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, - 32 роки 7 місяців 23 дні.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати  та прийняти по справі нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідно п.3 ст. 142 розділу Х Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання судді збільшується на 2%. Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить 17 років, перерахунок було проведено з урахуванням зазначених положень п.3 ст.142 Закону №1402 та рішення Конституційного суду України від 18.02.2020 №2-р/2020.
Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст.  311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі №420/5269/20, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення   Головного управління   Пенсійного фонду України в Одеській області № 155250001751 від 09 червня 2020 року про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер платника податків НОМЕР_1 , на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-766/20/6 від 17.03.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19 лютого 2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України   в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер платника податків НОМЕР_1 , на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-766/20/6 від 17.03.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 141885,00 гривень, починаючи з 19 лютого 2020 року. В іншій частині позову – відмовлено.
Отже, обставини щодо зобов`язання ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-766/20/6 від 17.03.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання з 19.02.2020 року - є встановленими судовими рішеннями та відповідно до норм ст. 78 КАС України доказуванню не підлягають.
В свою чергу, в рішенні від 23.07.2020 року Одеський окружний адміністративний суд зазначив про передчасність вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 90% суддівської винагороди та відповідно у цій частині позовних вимог відмовив.
28.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив врахувати його суддівський стаж в розмірі 28 років, починаючи з 19.02.2020 року.
03.11.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було надіслано лист на адресу позивача, в якому повідомлено, що «на виконання вище зазначених судових рішень проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці з 19.02.2020 при страховому стажі 21 рік 2 місяці (в т. ч. суддівський стаж 17 років, що становить 50% посадового окладу) та його розмір на 01.11.2020 становить 70942,50 грн. (141885,00 грн. х 50%). Рішення суду виконано в повному обсязі».
11.11.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було надіслано лист позивачу, в якому зазначено:
«на виконання Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.07.20р., постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2020 по справі №420/5269/20р., позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судців у відставці з 19.02.2020 при страховому стажі 21 рік 2 місяці (в т. ч. суддівський стаж 17 років, що становить 50% посадового окладу), та її розмір на 01.11.2020 становить 70942,50 грн. (141885,00 грн. х 50%). Рішення суду виконано в повному обсязі. Щодо розрахунку стажу на посадах судді. До стажу роботи судді зараховується робота на посадах, визначених статтею 137 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, а саме на посадах:
-  судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
-  члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
- судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Розрахунок стажу на посадах судді відповідає вимогам чинного законодавства».
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 у справі №420/5269/20 відповідачем 17.11.2020р. проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. При перерахунку пенсії ОСОБА_1 зазначено відсоткове значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 64% суддівської винагороди судді.
Не погодившись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що застосування відповідачем відсоткового показника, передбаченого частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VIII, до перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача є протиправним, оскільки цей показник стосується призначення нового щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а не перерахунку раніше призначеного.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову у заявленому розмірі, а саме, щодо відсоткового показника від щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року.
За приписами ч.1 ст.142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч. 2 ст. 142 Закону №1402-VI).
Частиною 4 та 5 ст. 142 Закону №1402-VI передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначалось, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010р. № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».
До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).
Законом України від 16.10.2019 року №193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019 року, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.
Відповідно до п.24 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлений розмір посадового окладу судді, який з 1 січня 2020 року становить:
а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 % суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, визнано таким, що не відповідає Конституції України.
У вказаному рішенні Конституційного Суду України зазначено наступне.
Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013).
Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013).
Конституційний Суд України зазначає, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402.
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Згідно ч. 1 ст. 91 Закону України від 13.07.2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
При цьому, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня з дати ухвалення відповідного рішення Конституційним Судом України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.
Отже, саме з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020, у позивача виникло право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно Закону № 1402-VIII, що, як зазначено вище, вже встановлено судовим рішенням.
Як вбачається з матеріалів справи та відповідно встановлено судом першої інстанції при розгляді справи, ОСОБА_2 має 32 роки 7 місяців 23 дні стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Вказаний стаж підтверджується Розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12.11.2020 року, виданого  Приморським районним судом м.Одеси.
В свою чергу, колегія суддів вважає помилковим посилання позивача та суду першої інстанції на те, що такий перерахунок має бути здійснений, виходячи з 90% від суддівської винагороди працюючого судді, виходячи з наступного.
Пунктом 4 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 визначено наступне:
« - частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».
Отже, маючи 32 роки 7 місяців 23 дні суддівського стажу, позивач згідно частини 3 статті 141 Закону від 07.07.2010 року №2453-VI мав право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
При цьому, за Законом від 07.07.2010 року №2453-VI грошове утримання судді обраховувалось з 15 мінімальних заробітних плат з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції (з урахування пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 року №11-р/2018).
Як вже було зазначено вище, чинним Законом №1402-VIII визначені інші вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:
- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII);
- базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції) (ч.3, 4 ст.135 Закону №1402-VIII).
Враховуючи положення ч.2 ст.142 Закону №1402-VIII та суддівський стаж позивача (32 роки), з 19.02.2020 року щомісячне довічне грошове утримання позивача має розраховуватися, виходячи з 74 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (20 років – 50% + 12 років – 24%).
При цьому колегія суддів зауважує, що визначення відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону №1402-VIII не призводить до порушення ст.22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач згідно норм Закону №1402-VIII, не є меншим ніж той, який був забезпечений позивачу на підставі положень Закону від 07.07.2010 року №2453-VI.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак, відповідно до ст.317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити абзаци 2 та 3 резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року, виклавши їх в наступній редакції:
«Визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03.11.2020 року, 11.11.2020 року, 17.11.2020 року у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер платника податків НОМЕР_1 , на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-766/20/6 від 17.03.2020 року, у розмірі 74 % від суддівської винагороди починаючи з 19 лютого 2020 року».
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер платника податків НОМЕР_1 , у розмірі 74% від суддівської винагороди у розмірі 141885,00 гривень, на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-766/20/6 від 17.03.2020 року, починаючи з 19 лютого 2020 року, виходячи зі стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, - 32 роки 7 місяців 23 дні.».
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року – залишити без змін.
Враховуючи, що дана справа, у відповідності до п.6 ч.6 ст.12 КАС України, належить до категорії незначної складності та розглянута судом першої інстанції у порядку спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.
Рішення Одеського  окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року змінити, виклавши абзаци 2 та 3 його резолютивної частини в наступній редакції:
«Визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03.11.2020 року, 11.11.2020 року, 17.11.2020 року у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер платника податків НОМЕР_1 , на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-766/20/6 від 17.03.2020 року, у розмірі 74 % від суддівської винагороди починаючи з 19 лютого 2020 року».
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер платника податків НОМЕР_1 , у розмірі 74% від суддівської винагороди у розмірі 141885,00 гривень, на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-766/20/6 від 17.03.2020 року, починаючи з 19 лютого 2020 року, виходячи зі стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, - 32 роки 7 місяців 23 дні.».
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.
                                                                       
Повний текст судового рішення виготовлений 09 червня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук