УХВАЛА
 
19 квітня 2021 року
м. Київ 
 
Справа №637/689/19
Провадження №51-1891ск 21
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                       ОСОБА_1 ,
суддів                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
вивчила касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 07 вересня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, ухвалу Харківського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року і
встановила:
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року вирок Шевченківського районного суду Харківської області від 02 серпня 2019 року щодо ОСОБА_4 скасовано і призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 07 вересня 2020 року, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від       08 грудня 2020 року, ОСОБА_4  визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 14 січня 2019 року та призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 628,04 грн за проведення експертизи.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Крім того, засуджений заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України), касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Всупереч п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України засуджений невірно вказав найменування суду касаційної інстанції.
Крім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України);
2)  неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України);
3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Всупереч викладеному, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність оскаржуваних судових рішень, засуджений не навів обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на положення  ст. 414 КПК України.
При цьому засуджений вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що згідно з положеннями статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також прохання до суду касаційної інстанції про залишення в силі вироку Шевченківського районного суду Харківської області від 02 серпня 2019 року одночасно зі скасуванням судових рішень, ухвалених за наслідками нового судового розгляду, викладено без урахування положень ст. 436 КПК України, що визначають, які саме рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 .
Перевіривши наведені у клопотанні засудженого доводи про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження, наявну в матеріалах провадження за скаргою інформацію, викладену у листі Куп`янського міськрайонного суду Харківської області щодо строків направлення копій судових рішень засудженому  ОСОБА_4 , Верховний Суд дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, оскільки строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин.
Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків. 
Також суд вважає за необхідне згідно з приписом ст. 20 КПК України роз`яснити засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК) засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI (далі - Закон № 3460-VI) право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою ст.13 цього Закону (в тому числі захист і складання документів процесуального характеру).
Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від      2 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від   24 травня 2016 року № 1487/5).
Таким чином, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначене відповідне покарання, законом встановлено гарантії їх права на правову допомогу.
Тому для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом статей 110 і 113 КВК вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 117, ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, колегія суддів 
постановила:
Задовольнити клопотання засудженого  ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.
Касаційну скаргу  ОСОБА_4 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 07 вересня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, ухвалу Харківського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання копії даної ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:

 
ОСОБА_1                          ОСОБА_2                     ОСОБА_3