ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/5898/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,
секретаря                                                  Строяновської О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Лайн Груп» до Північного міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Лайн Груп» (далі - позивач, ТОВ «Транс Лайн Груп») звернулось у суд з позовом до Північного міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач, Північне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафа від 03 листопада 2020 року. 
Позовні вимоги мотивує тим, що під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу не було дотримано вимоги Порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 та від 08 листопада 2006 року №1567. Окрім того, працівниками Укртрансбезпеки не зазначено, у якому саме порядку проводилось зважування, яким обладнанням (із зазначенням його характеристик), який відсоток похибки таких ваг, не надано документів на предмет відповідності обладнання технічним характеристикам. До того ж, в оскаржуваній постанові зазначений інших транспортний засіб, а не той, що проходив габаритно-ваговий контроль. Незрозумілим залишається, якою методикою керувався відповідач при розподіленні навантаження на кожну вісь автомобіля, оскільки методика перевірки сипучих вантажів так і не була затверджена Мінекономрозвитку. 
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року позов задоволено. 
Не погоджуючись із рішенням суду, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для прави, недоведення обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що згідно Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом вантаж не повинен зміщуватися під час руху. Таким чином, посилання позивача на те, що вантаж, який перевозився транспортним засобом - асфальтобетонна суміш, є рухомим і його маса не є сталою у різних точках автомобіля не звільняє перевізника від відповідальності за перевищення визначених законодавством вагових обмежень. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошує, що на момент проведення габаритно-вагового контролю відсутня методика виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів, які перевозять рідкий вантаж. Наголошує, що відповідачем не спростовано факта ненадання водію акта проведення перевірки та не здійснення записа у дорожньому листі, що є порушенням порядка проведення перевірки. 
Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з таких підстав.
Судом установлено, що відповідно до договора оренди від 01 жовтня 2019  року позивачем у ВАТ «Євро-азіатська будівельна корпорація «ЄВРАСКОН» було орендовано, у тому числі, належний корпорації транспортний засіб - Mercedes-Benz 3028R спеціальний вантажний самоскид, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2008. Вказаний транспортний засіб наказом директора товариства від 03 січня 2020 року №2 був закріплений за водієм ОСОБА_1 .
Відповідно до товарно-транспортної накладної №26,  ТОВ «Транс Лайн Груп»  вказаним транспортним засобом 02 жовтня 2020 року здійснювало перевезення асфальтобетонної суміші, масою брутто 10 т. Маса завантаженого авто, відповідно до паспорта на асфальтобетонну суміш №26 (дата відправки - 02 жовтня 2020 року), становить 23 т.
02 жовтня 2020 року на 124 км а/д М-01 Київ-Чернігів-Яриловичі посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Чернігівській області вказаний транспортний засіб був зупинений для здійснення габаритно-вагового контролю.
За результатами зважування встановлено таке навантаження: 6,15 т/9,00 т/9,20 т при максимально допустимому навантаженні для даного типу транспортного засобу 11 т/8 т/8 т.
У зв`язку із викладеним, Управлінням Укртрансбезпеки складено: довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт №0005408 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №0005408 на суму 58,32 євро.
03 листопада 2020 року Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки, за наслідками розгляду справи про порушення  ТОВ «Транс Лайн Груп»  законодавства про автомобільний транспорт, прийнято постанову №217412 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000,00 грн. 
Уважаючи постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.
Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду тягача і причепа на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, не може дати однозначних та достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил. До того ж, єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром Інститут Метрології, свідоцтво про атестацію №02-84-08, яка не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. Крім того, у оскаржуваній постанові зазначено інший номер транспортного засобі, який підлягав габаритно-ваговому контролю.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України № 3353-ХІІ) з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
За статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року № 2862-IV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України № 2862-IV), рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункта 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінета Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
За пунктом 4 Правил № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Як передбачено статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України № 2344-ІІІ), автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Відповідно до підпункта 4 пункта 2 Порядка здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Згідно з пунктами 3, 4, 6 цього Порядка габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами Національної поліції.
Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.
Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Відповідно до пунктів 15-18, 20 Порядку № 879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.
Габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний та/або точний контроль.
За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог  Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначено положеннями Порядка здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінета Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі - Порядок №1567).
Пунктом 2 цього Порядка закріплено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відповідно до пункта 4 Порядка №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно пункта 15 Порядка №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48  Законом України №2344-ІІІ  документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення  (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог  Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом, інших нормативно-правових актів.
Згідно пункта 16 Порядка № 1567 під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.
Пункт 21 Порядка № 1567 передбачає, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Відповідно до підпунктів 4-8 пункта 4 Порядка взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31 Порядка здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.
Як установлено судом та підтверджується наявними у справі доказами, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки Mercedes-Benz 3028R спеціальний вантажний самоскид, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2008, під час рейдової перевірки встановлено, що його повна маса становить 24,35 т при допустимих 40,0 т, а навантаження на здвоєну вісь - 18,2 т (9,00+9,20) при нормативно допустимому - 16 т. (8,00+8,00).
Отже, матеріалами справи підтверджується, що 16 березня 2020 року належний позивачу транспортний засіб рухався автомобільними дорогами з перевищенням встановлених вагових обмежень, при цьому у водія даного транспортного засобу був відсутній дозвіл, який дає право на рух вказаним автомобілем.
Посилання позивача та місцевого суду на те, що вантаж є подільним та може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху, на переконання колегії суддів, не звільняє власника транспортного засобу від обов`язку забезпечити дотримання вимог пункта 22.5 Правил дорожнього руху.
До того ж, пунктом 12.5 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568, закріплено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
Як установлено судом, перевезення асфальтобетонної суміші здійснювалось позивачем на самоскиді. Отже зазначена суміш під час транспортування зазнавала температурної та фракційної сегрегації.
Однак, така сегрегація не передбачає зміни навантаження на вісі самоскида, який за технічними характеристиками є рівною площиною, навіть за умови руху транспортного засоба.
Додатково колегія суддів зауважує, що встановлені обмеження щодо навантаження мають бути дотримані перевізниками незалежно від нахилу транспортного засобу, що, у свою чергу, передбачає неповне навантаження транспортного засобу.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що факт перевищення вагових габаритів на здвоєну вісь позивачем не спростований. 
Відповідно до абзаца 14 частини 1 статті 60 Закону України №2344-ІІІ  за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Посилання позивача на відсутність методики зважування транспортних засобів, що здійснюють перевезення сипучих вантажів, колегія суддів до уваги не приймає. Оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України №3353-ХІІ, статті 33 Закону України № 2862-IV визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, відтак відповідачем правомірно встановлено факт порушення вимог вагових обмежень.
Наведене узгоджується з нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме пункт 19 Порядка №879 постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 викладено у новій редакції, без визначення необхідності застосування спеціальної методики.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 серпня 2018 року у справі №820/1420/17.
Також колегія суддів не приймає до уваги ствердження позивача про невручення водію акта перевірки та не здійснення записа про таку перевірку у дорожньому листі, оскільки такі порушення не мали своїм наслідком помилкове застосування адміністративно-господарського штрафа.
Також, на переконання колегії суддів, не спростовує правомірність накладення на позивача штрафа і відсутність певної інформації у акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, оскільки така інформація не має наслідком спростування допущеного позивачем порушення. 
Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до пункта 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і ухвалити нове судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що зумовило неправильне вирішення справи. 
Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року скасувати.
У задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Транс Лайн Груп» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 О.Є. Пилипенко

                                                                                          Л.Т. Черпіцька