ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

16 червня 2021 року

м. Харків

Справа № 641/9813/19      
 
Провадження № 22-ц/818/3656/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого – Пилипчук Н.П.,

суддів – Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,

за участю секретаря – Гармаш К.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 

відповідачі: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», 

третя особа: Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», третя особа Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до ОСОБА_1 , треті особи: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи» «Харківміськгаз», Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2021 року, постановлене у складі судді Онупко М.Ю., в залі суду в м. Харків,

встановив :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати противоправними і незаконними дії відповідачів при нарахуванні заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 9100 грн., скасувати нараховану заборгованість за спожитий природній газ, зобов`язати здійснити перерахунок обсягу спожитого природнього газу та стягнути моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. 

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що незважаючи на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.03.2019 року по справі № 641/5291/18, за його позовом до ТОВ «Харківгаз збут» про визнання дій відповідача незаконними щодо нарахування позивачу заборгованості за спожитий природний газ за період з серпня 2016 року по серпень 2018 року, та стягнення на його користь надмірно сплачених грошових коштів за спожитий газ у розмірі 2837,71 грн., на його адресу продовжують приходити повідомлення про наявність у нього заборгованості. За останні чотири місяці 2019 року розмір заборгованості за спожитий газ, як інваліду війни 2 групи, який має 100 % знижку, в межах середніх споживчих норм значно збільшився з 5162,42 грн. на 9100, 53 грн. Тобто саме відповідачами ТОВ «Харківгаз збут» та АТ «Оператор газорозподільної системи» «Харківміськгаз» було незаконно нарахованого борг 2837,71 грн. 

Також позивач зазначив, що відповідачі ТОВ «Харківгаз збут» та АТ «ОГС «Харківміськгаз» своїми незаконними діями та/або бездіяльністю завдали значної моральної шкоди, оскільки він був змушений звертатися до суду із позовом, неодноразово звертатися до лікарів, що призвело до погіршення його морального та фізичного здоров`я.

18.03.2020 року позивач надав до суду уточнену позовну заяву в якій просив визнати противоправними і незаконними дії відповідачів при нарахуванні заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 10875,84 грн., скасувати нараховану заборгованість за спожитий природній газ у розмірі 10875,84 грн., визнати протиправними і неправомірними дії АТ «Харківміськгаз», в частині відключення газопостачання 21.01.2020 року належному йому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати АТ «Харківміськгаз» негайно і безкоштовно підключити до мережі газопостачання будинок, який належить позивачу, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати ТОВ «Харківгаз збут» та АТ «Харківміськгаз» здійснити перерахунок обсягу спожитого природнього газу відповідно до вимог п. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням 100% знижки плати, тобто в межах середніх норм споживання, які встановлюються виключно законами України, та стягнути моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. 

Посилався на безпідставність та незаконність нарахування йому заборгованості за спожитий природній газ, посилаючись на ті обставини, що він як інвалід 2 групи у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на 100% знижку плати за користування комунальними послугами в межах середніх норм споживання, які встановлюються виключно законами України. Відповідачами ж здійснюється підміна поняття середньої норми споживання, яка визначена в Законі України « Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», на поняття соціальної норми, які визначаються Постановою КМУ №409 від 06.08.2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлового - комунального обслуговування». Також відповідачі у справі діючи всупереч вимогам Конституції України та законів, протиправно та незаконно, обмежуючи у реалізації прав позивача на отримання 100% знижки на оплату за спожитий газ, вибірково застосовують нормативно-правові акти України, встановлюючи на власний розсуд соціальні норми споживання для інвалідів війни. Заборгованість за спожитий газ, яка зазначена у повідомленнях про борг виникла приблизно з травня 2015 року, коли він фактично мешкав у Донецькій області, де приймав участь в антитерористичній операції, і після звільнення з лав Національної гвардії України залишився мешкати у м. Маріуполь. Тобто, за місцем реєстрації він майже не мешкав. Зазначав, що 21.01.2020 року співробітниками АТ «Харківміськгаз» було незаконно від`єднано будинок, де мешкає він та інвалід війни 2 групи ОСОБА_2 від газопостачання, у зв`язку із наявною заборгованістю. Вказане від`єднання будинку відбулося в опалювальний період, що негативно вплинуло на його стан здоров`я, а також і на стан самої будівлі. З приводу стягнення моральної шкоди зазначив, що він зазнав душевних страждань, що пов`язані із протиправними діями відповідачів. Протиправні дії відповідачів призвели до необхідності пошуку ним нового житла. Так при визначенні розміру моральної шкоди він врахував характер правопорушення з боку відповідачів, порушення його права згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на 100% знижку плати за користування комунальними послугами та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання, глибину фізичних та душевних страждань, та позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини відповідача, який завдав йому моральну шкоду, не зважаючи на вже прийняте рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі № 641/5291/18 від 28.03.2019 року, яким вже визнавалось незаконним нарахування йому заборгованості. 

19.12.2019 року представник відповідача ТОВ «Харківгаз збут» звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Харківгаз збут» заборгованість за період з 01.12.2016 року по 30.11.2019 року в розмірі 10 875,84 грн., 3% річних в розмірі 232,95 грн., інфляційні втрати в розмірі 505,66 грн., та судові витрати в розмірі 1921 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут» за адресою: м. Харків, вул. Тяньшанська, 11. АТ «Харківміськгаз» з 01.07.2015 року на підставі Закону України «Про ринок природного газу» № 329 від 09.04.2015 року провадить господарську діяльність з розподілу природного газу на території м. Харкова та Харківської області, тобто є Оператором ГРМ. Так, за даними Оператора ГРМ за адресою: АДРЕСА_1 , опалювальна площа будинку складає 48,90 кв.м., особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 , нарахування проводяться з урахуванням 100 % пільги «Інвалід війни 2 групи» на 2 особи. Враховуючи те, що опалювальна площа будинку відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 складає 48,9 кв.м., сім`я складається із непрацездатних осіб, норма природного газу, на яку поширюється пільга по його сплаті розраховувалась на всю опалювальну площу будинку. ОСОБА_1 при сплаті за спожитий природний газ не було враховано вимоги п.п. 1,2 п. 2, п.п. 1,5 п. 3 Постанови КМУ № 409 від 06.08.2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», що встановлюють соціальні нормативи в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, та використання природного газу для індивідуального опалення, а також для користування послугами з газопостачання для приготування їжі та підігріву води. Внаслідок несплати ОСОБА_1 надлишку який перевищує норми, на які розповсюджується пільга утворилась заборгованість, яка за період з 01.12.2016 року по 30.11.2019 рік склала 10 875,84 грн. Також згідно ст. 625 ЦК України у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ ТОВ «Харківгаз збут» нараховані 3% річних в розмірі 232,95 грн., інфляційні втрати в розмірі 505,66 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди – задоволено частково. Визнано неправомірними  дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» щодо припинення газопостачання у зв`язку з несвоєчасною оплатою послуг згідно з умовами договору, до буд. АДРЕСА_1 . Зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до ОСОБА_1 , треті особи: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи» «Харківміськгаз», Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог ОСОБА_1 скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що в рішенні суду немає обґрунтування, щодо законності дій відповідачів, які безпідставно нараховували позивачу заборгованість за спожитий газ. Вказує, що суд першої інстанції, не дослідивши всі наявні докази, при цьому розглядаючи позов більше року, у своєму рішенні не зміг обґрунтувати законність нарахування позивачу заборгованості за спожитий природний газ, а відповідач, як у зустрічному позові, так і у відзивах не зміг чітко визначити, за який період виникла заборгованість, і яким чином здійснюється розрахунок пільг, розмір середньої споживчої норми, за які позивач має право на 100 % знижку, Тобто розрахунок здійснюється виходячи із розміру квадтратних метрів опалювальної площі (опалювальна площа будинку складає 48,90 м. кв., де мешкають виключно непрацездатні особи), або використання природного газу для індивідуального опалення на один квадратний метр опалювального приміщення. Звертає увагу, що опалювальна площа будинку позивача складає 35,4 кв. м. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно і незаконно відмовив у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди, яка обґрунтовується, нанесенням позивачу психологічних та моральних страждань, внаслідок незаконного і протиправного від`єднання будинку у опалювальний період від газопостачання. Наслідком незаконних дій з боку відповідачів, позивачу було нанесено не лише моральну шкоду, а і матеріальну шкоду, оскільки після від`єднання від газопостачання будинку, він вимушений шукати і орендувати приміщення для проживання, а будинок, без опалення почав руйнуватися.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується договором дарування від 17.11.2006 року(т. 1 а.с. 15).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1019/5 від 21.05.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 17).

Крім того, з копії паспорту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що останній зареєстрований з 17.10.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 88-89).

Відповідно до посвідчення Серії НОМЕР_2 від 14.11.2019 року ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни – інвалідів війни ( т. 1 а.с. 90).

Як вбачається з свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 від 25.09.2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с. 94).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачі противоправно і незаконно нарахували йому заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 9100 грн., просив скасувати нараховану заборгованість за спожитий природній газ, зобов`язати здійснити перерахунок обсягу спожитого природнього газу, вказуючи, що він має право на пільги.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає лише основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Згідно статті 1 цього Закону, житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Як вбачається з частин 1, 3 статті 2 Закону предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами.

Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону індивідуальний споживач зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом статтей 16, 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах.

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до статей 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відносини між постачальниками та споживачами природного газу регулюються Законом України«Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженимиПостановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496.

За змістом пункту 1 розділу І Правил постачання природного газу ці Правила розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону УкраїниПро ринок природного газута регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про постачання природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Згідно наданих пенсійних посвідчень № НОМЕР_4 від 14.04.2017 року, посвідчення № НОМЕР_5 від 19.09.2013 року, № 446938 від 10.11.2009 року ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни, ветеранів війни - учасників бойових дій (т. 1 а.с. 12). 

У період з 02.07.2015 року по 19.12.2015 року, з 05.01.2016 року по 18.04.2016 рік, з 09.05.2016 року по 19.05.2016 рік, з 29.06.2016 року по 16.10.2016 рік ОСОБА_1 брав участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті належності, суверенітету та територіальної цілісності України і районі проведення антитерористичної операції сектор «М» м. Маріуполь Донецької області, що підтверджується даними довідки Військової частини НОМЕР_6 Національної гвардії України від 17.10.2016 року № 5273 (т. 1 а.с. 12 зворотний бік).

Отже позивач ОСОБА_1  є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут» за адресою:  АДРЕСА_1 , опалювальна площа будинку складає 48,90 м. кв., особовий рахунок НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 , нарахування проводяться з урахуванням 100% пільги «Інвалід війни 2 групи».

Спір між сторонами виник щодо правильності нарахування оплати за послуги з постачання газу з урахуванням пільги, встановленої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи та має пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Статтею 46 Конституції України передбачено право громадянина на соціальний захист, якому кореспондує обов`язок держави щодо його фактичного забезпечення, зокрема, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги: 4) 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю); 5) 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Розрахунок пільговикам згідно з вказаним законам за комунальні послуги, визначено постановою Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014р. (з подальшими змінами) «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування».

При цьому, вказаний Закон містить пряме застереження про те, що пільги по оплаті за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) надаються в межах середніх норм споживання.

Законодавчим актом, який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, є Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

У статті 1 цього Закону визначено, що державні соціальні гарантії – це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Частиною 2 статті 9 цього Закону передбачено, що до державних соціальних нормативів належить, зокрема, соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам.

Соціальні норми і нормативи - це показники необхідного споживання продуктів харчування, непродовольчих товарів і послуг та забезпечення освітніми, медичними, житлово-комунальними, соціально-культурними послугами (абзац 5 статті 1 Закону).

Згідно зі статтею 5 цього Закону державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Закон визначає, що нормативи споживання - це розміри споживання в натуральному виразі за певний проміжок часу (за рік, за місяць, за день) продуктів харчування, непродовольчих товарів поточного споживання та деяких видів послуг.

З метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» Постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 409 встановлено державні соціальні стандарти у сфері житлово-комунального обслуговування, до числа яких відносяться соціальна норма житла та соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії.

Отже, доводи позивача про те, що діюче законодавство не передбачає надання позивачу права на 100-процентну знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг без обмежень норм споживання не ґрунтуються на законі, оскільки Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено надання таких пільг лише в межах середніх норм споживання (нормативів споживання), право на встановлення, формування та затвердження яких згідно з приписами ст.5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» надано Кабінету Міністрів України.

Згідно п. 13 Правил розрахунки за послуги з газопостачання проводяться на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Отже, рахунки за послуги з газопостачання здійснюються постачальником на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця.

Відповідно до наданих пояснень УПСЗНА Слобідського району Харківської міської ради,  ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, та користується пільгами, передбаченими чинним законодавством для зазначених категорій громадян. До Реєстру 29.11.2018 року було включено за даною адресою ще одну особу з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, учасника антитерористичної операції, ОСОБА_2 . За даною адресою разом з ОСОБА_1 був зареєстрований його батько - ОСОБА_3 .

До 25.09.2019 комунальними підприємствами за даною адресою надавалась 100% знижка з оплати послуг газопостачання, електропостачання, водопостачання та водовідведення в межах середніх норм на трьох осіб, на ОСОБА_1 , на його батька, ОСОБА_3 , та на ОСОБА_2 .

Пільга надається не на 100% від спожитого об`єму природного газу за календарний місяць, а лише на 100% від пільгового об`єму. Різницю між пільговою нормою і спожитим об`ємом споживач має сплачувати самостійно. У разі споживання природного газу понад пільгову норму, передбачену чинним законодавством України, споживач зобов`язаний оплачувати надмірно спожитий об`єм природного газу самостійно.

Згідно актуального розрахунку заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 станом на 30.11.2020 року заборгованість за період з 01.12.2016 по 30.11.2019 становить 772,21 грн. з урахуванням того, що в період з 01.12.2019 по 01.12.2020 УПСЗН Слобідського району Харківської міської ради було здійснено виплату розрахункової суми пільги ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «Харківгаз збут» у загальному розмірі 11 741, 31 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання противоправними і незаконними дії відповідачів при нарахуванні заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 10875,84 грн., скасування здійсненого ТОВ «Харківгаз збут» нарахування заборгованості за спожитий природній час у розмірі 10875,84 грн та зобов`язання АТ «ОГС «Харківміськгаз» та ТОВ «Харківгаз збут» здійснити перерахунок обсягу спожитого природнього газу відповідно до вимог п. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням 100% знижки плати, тобто в межах середніх норм споживання, які встановлюються виключно законами України, є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки відповідачами враховано право ОСОБА_1 на 100 % знижку від пільгового об`єму спожитого газу і нараховано плату в межах площі житлового приміщення, яке належить позивачу згідно з нормами користування (споживання), встановленими законодавством.

ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що незаконність нарахування йому плати за послуги газопостачання вже була встановлена рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.03.2019 року.

Дійсно, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.03.2019 року визнано незаконними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за період з серпня 2016 року по серпень 2018 року.

Між тим, постановою Харківського апеляційного суду від 18 липня 2019 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 березня 2019 року змінено в частині мотивів задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції помилково керувався лише вимогами п.п. 2) п. 2 Постанови КМУ № 409 від 6 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування » (надалі Постанова), відповідно до якої для сімей ветеранів війни, жертв нацистських переслідувань, що складаються лише з непрацездатних осіб (статті 12, 13, 14 і 15 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та статті 6-1, 6-2, 6-3, 6-4 Закону України “Про жертви нацистських переслідувань”), у разі користування газопостачанням соціальна норма житла, в межах якої держава надає громадянам пільги на оплату централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) незалежно від джерела та виду енергії, становить 42 кв. метри опалюваної площі на одну особу, яка має право на знижку плати, та додатково 21 кв. метр на сім`ю. Суд не врахував вимоги підпунктів 1, 5 пункту 3 Постанови, що встановлюють соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, та використання природного газу для індивідуального опалення у розмірі 7 куб.м. природного газу (в редакції Постанови КМУ від 6.08.2014 № 409), 5,5 куб. метра природного газу (в редакції Постанови КМУ № 317 від 27.04.2016) та 4,5 куб. метра (в редакції постанови КМУ № 329 від 27.04.2018) на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період, тому доводи апеляційної скарги ТОВ щодо неправильного застосування норм матеріального права знайшли своє підтвердження.

Отже, зміст рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.02.2021 року не суперечить висновкам, викладеним в постанові Харківського апеляційного суду від 18 липня 2019 року.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.02.2021 року в частині визнання неправомірними дій АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» щодо припинення газопостачання не оскаржується та апеляційним судом не перевіряється.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо зобов`язання АТ «Харківміськгаз» негайно і безкоштовно підключити до мережі газопостачання належний позивачу будинок.

Так, відповідно до положень пункту 6 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

Відключення газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , яке мало місце 20.01.2020 року, крім іншого, було здійснено також з причини порушення споживачем правил експлуатації газового обладнання, які були викладені в акті про припинення газопостачання у разі порушення споживачем вимог ПБСГ та інших нормативно -правових актів від 21.01.2020 року.

Доказів усунення зазначених порушень, доказів письмового звернення споживача до АТ «ОГС «Харківміськгаз» про відновлення газопостачання позивачем ОСОБА_1 матеріали справи не містять. 

Стосовно вимог щодо стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

До загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок щодо відшкодування шкоди.

ОСОБА_1 вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовував тим,  що відповідачі ТОВ «Харківгаз збут» та АТ «ОГС «Харківміськгаз» своїми незаконними діями та/або бездіяльністю завдали значної моральної шкоди, оскільки він був змушений звертатися до суду із позовом, неодноразово звертатися до лікарів, що призвело до погіршення його морального та фізичного здоров`я.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.  Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Європейський суд у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року зазначив, що моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави.

Колегія суддів вважає, що моральні страждання позивача були компенсовані самою констатацією порушення.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.
Оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують і не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду, апеляційний суд у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий –                                                                     Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                        О.Ю. Тичкова        

                                                                О.В. Маміна