КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ справи: 761/16207/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7915/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
03 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого - Немировської О.В. 
                  суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.
                  секретар - Лащевська Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року, 
 
встановив:
у квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати дійсним договір позики, укладений між ним та відповідачем 30 квітня 2013 року, та стягнути на його користь заборгованість в розмірі 89 053 грн. 71 коп.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 19 серпня 2016 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 89 053 грн. 71 коп.
У вересні 2020 року відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення та просив поновити строк для її подання, посилаючись на те, що з повним текстом рішення він ознайомився 08 вересня 2020 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року клопотання про поновлення строку було залишено без задоволення, а заяву про перегляд заочного рішення - без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою, представник відповідача подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача  - ОСОБА_4 просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 25 вересня 2020 року представник відповідача  - ОСОБА_3 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 19 серпня 2016 року та просила поновити строк для подачі заяви, посилаючись на те, що копію рішення вона отримала 08 вересня 2020 року.
Вирішуючи питання про залишення заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про ухвалене заочне рішення раніше, ніж зазначено в заяві, а тому підстави для поновлення строку відсутні. Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з таких підстав.
Матеріали справи свідчать про те, що 19 серпня 2016 року Шевченківським районним судом м.Києва було ухвалено заочне рішення у даній справі. Конверт з копією рішення повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.37-38). 08 вересня 2020 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ознайомилась з матеріалами справи безпосередньо у Шевченківському районному суді м.Києва (а.с.41). Інших доказів на підтвердження дати вручення відповідачеві копії заочного рішення матеріали справи не містять.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що договір про надання правової допомоги у даній справі відповідачем ОСОБА_2 було укладено з адвокатом 02 липня 2020 року, що свідчить про обізнаність відповідача про ухвалене заочне рішення. 
Так, матеріали справи містять копію договору про надання правової допомоги адвокатом Закіровою К.М. відповідачу ОСОБА_2 . Зі змісту вказаного договору вбачається, що відповідач доручив адвокату надавати йому правову допомогу у даній цивільній справі (№761/16207/16-ц). Вказані обставини свідчать про те, що станом на момент укладення договору з адвокатом - 02 липня 2020 року ОСОБА_2 був обізнаний про існування даної цивільної справи.
В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснила, що про існування даної цивільної справи ОСОБА_2 стало відомо випадково, відповідач постійно проживає за кордоном - в м.Аліканте, Іспанія, а тому був позбавлений можливості одразу ознайомитись з матеріалами справи та отримати копію заочного рішення. Також представник пояснила, що хоча договір і датований 02 липня 2020 року, однак отримано підписаний ОСОБА_7 його примірник адвокатом було значно пізніше внаслідок затримки доставлення поштових відправлень з Іспанії у зв`язку з карантинними заходами.
Відповідно до статей 2, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Згідно зі статтею 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відповідно до статті 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Перебіг процесуального строку, відповідно до статті 123 ЦПК України, починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Наслідки пропущення процесуальних строків, визначені статтею 126 ЦПК України, згідно з якою право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша). Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга).
В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення було пропущено відповідачем з поважних причин. 
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження обізнаності ОСОБА_2 про розгляд даної справи, що свідчить про неможливість вважати пропуск ним строку на подання заяви зловживанням своїми процесуальними правами.
Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.
В даному випадку судом першої інстанції не було враховано те, що відповідач проживає за кордоном, не був обізнаний про розгляд справи судом, доказів отримання ним копії заочного рішення до 08 вересня 2020 року немає, а сам по собі факт укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом не свідчить про вручення йому копії рішення та початок перебігу строку для звернення з клопотанням про поновлення строку.
Статтею 379 ЦПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції було зроблено помилковий висновок про наявність підстав для відмови у задоволення клопотання про поновлення строку та залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382 ЦПК України, суд
 
постановив:
апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 08 червня 2021 року.
 
Головуючий
Судді