ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 748/1039/20
провадження № 51-5304км20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                         ОСОБА_1 ,
суддів                                                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
за участю:
секретаря судового засідання       ОСОБА_4 , 
засудженого                                     ОСОБА_5 ,  
захисника                                           ОСОБА_6 , 
прокурора                                           ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року у кримінальному провадженні № 12020270010002958 за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Глухівського району Сумської області, жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2            ст. 361-2 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2020 року затверджено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 . Визнано останнього винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 361-2КК та призначено узгоджене сторонами покарання: 
- за ч. 1 ст. 361-2 КК у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 
- за ч. 2 ст. 361-2 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки. 
Відповідно до ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі          ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76  КК.
Вирішено питання про стягнення процесуальних витрат.
Районний суд установив, що ОСОБА_5 12 січня 2019 року о 18:30 та повторно 24 вересня 2019 року о 15:00 за місцем проживання в смт. Гончарівське Чернігівського району Чернігівської області використовуючи власний персональний комп`ютер, підключений до мережі інтернет, здійснив несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматичних системах - адрес НОМЕР_1 електронних поштових скриньок з паролями для входу до них, які в подальшому були завантажені користувачами. 
При перегляді вироку 04 вересня 2020 року Чернігівський апеляційний суд залишив його без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, просить скасувати ухвалу апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у цьому суді.
Прокурор зазначає, що при затвердженні угоди місцевий суд не врахував вимог статей 2, 20, 42, п. 9 ч. 2 ст. 52 та ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) щодо обов`язкової участі захисника при її укладенні та в судовому засіданні, а при перегляді вироку за апеляційною скаргою заступника обласного прокурора суд апеляційної інстанції не дав у своєму рішенні вмотивованих відповідей на доводи цієї скарги та безпідставно  залишив її без задоволення, тому він вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК. 
 
Позиція учасників в суді касаційної інстанції
Прокурор просив задовольнити касаційну скаргу.
Засуджений та захисник просили відмовити у задоволенні касаційної скарги і залишити оскаржуване рішення без зміни. 
Мотиви суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах доводів касаційної скарги.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК істотне порушення вимог цього закону є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції.
Під істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону                ст. 412 КПК розуміє такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно на підставах: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною 4 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Верховний Суд (далі – Суд) неодноразово, зокрема у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 523/13129/17 (провадження № 51-3421км18) та ухвалі                  від 11 жовтня 2018 року у справі № 165/1091/19 (провадження № 51-5018ск19) висловлював свою позицію щодо можливості апеляційного оскарження вироків постановлених на підставі угод про визнання винуватості, і дійшов висновку, що посилання на порушення, які не належать до підстав оскарження вироку за угодою про визнання винуватості відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК, не доводить права на оскарження такого вироку .
Суд не вбачає підстав відступати від правової позиції, висловленої в згаданих рішеннях, і вважає, що на підставах, які не охоплюються положеннями п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК, у тому числі з питань розгляду кримінального провадження без участі захисника, такий вирок оскарженню не підлягає.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, зміст наведених у ній доводів зводиться до незгоди прокурора з оскаржуваним рішенням, що саме по собі не може ставити під сумнів його законність. 
Хоча апеляційний суд і розглянув скаргу прокурора по суті, залишивши її без задоволення, колегія суддів вважає, що це не дає підстав для скасування оскарженої ухвали як із зазначених мотивів, так і з урахуванням того, що підстави укладення цієї угоди та її законність були перевірені цим судом при розгляді справи з участю засудженого та захисника, який у своєму рішенні навів обґрунтовані мотиви щодо законності рішення місцевого суду та відсутності передбачених законом підстав для скасування цього рішення.
Ухвала апеляційного суду є належним чином обґрунтованою та вмотивованою і за змістом відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК, у ній наведені відповідні мотиви та правові засади, якими керувався цей суд при ухваленні свого рішення.
За наслідками касаційної перевірки оскаржуваної ухвали колегія суддів не виявила таких істотних порушень норм процесуального права, які би були підставами для її скасування, а тому касаційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями  434, 436,  441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5  – без зміни. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

 
___________________                            ________________                        _________________
ОСОБА_1                           ОСОБА_2                           ОСОБА_3