справа № 382/1025/17                                     головуючий у суді І інстанції Литвин Л.І.
провадження № 22-ц/824/5154/2021             суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
02 червня 2021 року                                                                                      м. Київ
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Гасюк В.В.,
 
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Яготинської міської ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про скасування рішень та записів, -
 
В С Т А Н О В И В:
  
У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила скасувати рішення про державну реєстрацію № 34064245 від 28 лютого 2017 року щодо державної реєстрації земельної ділянки розміром 0,0337 га, кадастровий номер 3225510100:06:038:0038, що розташована по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (реєстраційний запис об`єкта нерухомого майна 1184476532255) номер запису про право власності 19231138; скасувати запис Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером майна 1184476532255 від 22 лютого 2017 року, номер запису про право власності №19231138 на земельну ділянку розміром 0,0337 га, кадастровий номер 3225510100:06:038:0038, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та розташована по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ; скасувати рішення Яготинської міської ради від 22 грудня 2017 року № 76-03-VІІ про затвердження проекту землеустрою на земельну ділянку, площею 0,0719 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 та передачі даної земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ; скасувати рішення Яготинської міської ради від 22 грудня 2015 року № 77-03-VІІ про затвердження проекту землеустрою на земельну ділянку, площею 0,0300 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 та передачі даної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 . 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 1977 року у власності ОСОБА_2 перебуває Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 . Власником іншої частини даного будинку відповідно до договору дарування від 08 листопада 2011 року є ОСОБА_1 . Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 21 травня 2013 року у порядку поділу жилого будинку АДРЕСА_1 виділено ОСОБА_1 в натурі та визнано за нею право власності на 39/100 часток жилого будинку АДРЕСА_1 , що складає відокремлену частину будинку із самостійним виходом і самостійною поштовою адресою, яка присвоюється у визначеному законодавством порядку, - квартиру № 1 , а також 1/2 частину сараю Б, прибудову "б", гараж Г; огорожу № 1 . У порядку поділу жилого будинку АДРЕСА_1 виділено ОСОБА_2 в натурі та визнано за нею право власності на 61/100 частку жилого будинку АДРЕСА_1 , що складає відокремлену частину будинку із самостійним виходом і самостійною поштовою адресою, яка присвоюється у визначеному законодавством порядку, - квартиру № 2 , та 1/2 частину сараю Б, сарай В, прибудову "в", убиральню Е. У задоволені позовних вимог щодо встановлення порядку користування було відмовлено у зв`язку з тим, що суд позбавлений можливості визначити просторове місце розташування земельної ділянки площею 0,14 га, так як установлення меж в натурі (на місцевості) вказаної земельної ділянки не проводилось, фактична площа земельної ділянки становить 0,1761 га, що перевищує розмір земельної ділянки, яка обліковується відповідно до записів земельно-кадастрової книги на 0,0361 га. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 23 липня 2013 року рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 травня 2013 року скасовано в частині виділення частки ОСОБА_2 та у порядку поділу житлового будинку АДРЕСА_1 виділено ОСОБА_2   в натурі та визнано за нею право власності на 61/100 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , що складає відокремлену частину будинку із самостійним виходом і самостійною поштовою адресою, яка присвоюється у визначеному законодавством порядку, - квартиру № 2 , а саме: виділено в натурі та визначено право власності на 61/100 частку спірного жилого будинку за відповідачем, надано їй у володіння наступне:  коридор 2-1,  кухню 2-6, коридор 2-2, жилу кімнату 2-3, жилу кімнату 2-4, комору 2-5, 1/2 частину сараю "Б", прибудова "в", сарай "В", вбиральню "Е". Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 566 грн. 62 коп. грошової компенсації у зв`язку із збільшення на 11/100 від ідеальної частки. Одразу після одержання вищевказаного рішення суду виконавчим комітетом Яготинської міської ради було присвоєно належній позивачу частині будинку окрему поштову адресу: АДРЕСА_1 . 17 листопада 2014 року ОСОБА_2 було одержано свідоцтво про право власності на житловий будинок, загальною площею 65,8 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 . 11 грудня 2014 року рішенням Яготинської міської ради Київської області було надано ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у приватну власність орієнтовною площею 0,05 га, яка розташована на вказаною адресою для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, не наданих у власність та користування. Рішенням від 19 травня 2015 року Яготинська міська рада вирішила погодити виготовлення документації із землеустрою на земельні ділянки в АДРЕСА_1 , цільове призначення яких для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства за гр. ОСОБА_2 на загальну площу 0,0672 га.; погодити виготовлення документації із землеустрою на земельні ділянки в АДРЕСА_1 цільове призначення яких для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства за гр. ОСОБА_1 на загальну площу 0,1100 га. 10 жовтня 2015 року управлінням Держгеокадастру було проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0300 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована по АДРЕСА_6 . 22 грудня 2015 року рішенням Яготинської міської ради Київської області було затверджено розроблений ФОП ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер 322550100:06:038:0030, у власність ОСОБА_2 , площею 0,0300 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 в межах населеного пункту в адміністративних межах Яготинської міської ради за рахунок земель, не наданих у власність та користування, передавши у власність ОСОБА_2 вищевказану земельну ділянку. 09 грудня 2016 року управлінням Держгеокадастру було проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0376 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та розташована по АДРЕСА_1 та проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0337 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та розташована по АДРЕСА_6 . 09 лютого 2017 року рішенням Яготинської міської ради Київської області було затверджено розроблену ФОП ОСОБА_3 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 площею 0,0337 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та передано у власність ОСОБА_1 дану земельну ділянку. 22 лютого 2017 року ОСОБА_1 було проведено державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку. Однак, одразу після реєстрації права власності на вищевказану земельну ділянку ОСОБА_1 змістила існуючий протягом тривалого часу паркан, встановивши його таким чином, що частина належного позивачу саду опинилася на боці ОСОБА_1 . Як з`ясувалося, ФОП ОСОБА_3 під час розробки топогеодезичної зйомки земельної ділянки було допущено помилку в каталозі координат поворотних точок земельної ділянки, яку під час виготовлення технічних документацій виправлено не було. Так, виконавши проекти землеустрою земельних ділянок, які призначені для ведення особистого селянського господарства та сформувавши їх необхідні площі, останнім було розпочато розробку технічних документацій земельних ділянок, під час виготовлення яких виявилось, що за рахунок наявного залишку сформувати необхідну площу земельної ділянки гр. ОСОБА_1 немає технічної можливості. У зв`язку з цим, для сформування необхідної площі земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_3 було зміщено координати точок гр. ОСОБА_2 , в результаті чого під час реєстрації меж даної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі по геодезичним даним, межа суміжних земельних ділянок була зміщена, що в значній мірі обмежує право позивача в користуванні земельною ділянкою.
Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 21 грудня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.   
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить скасувати рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, порушення процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що між нею та ОСОБА_2 тривалий час існують напружені відносини, починаючи з часу, коли позивач не змогла доглянути ОСОБА_4 , бувшого власника частини будинку. Рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 травня 2013 року, яким задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою, до цього часу не виконано та грошову компенсацію ОСОБА_1 від ОСОБА_2 досі не отримано. Суд не дослідив докази ФОП ОСОБА_3 про відсутність помилки в каталозі координат поворотних точок земельної ділянки. Позивач не довела, що помилка була допущена. Каталог координат земельної ділянки у суді не досліджувався, реєстрація земельних ділянок в Публічній кадастровій карті не розглядалася. Вся площа земельної ділянки була ув`язана з власниками суміжних землеволодінь, які на той часи мали кадастрові номери. Матеріали справи не містять доказів, що позивач у Держгеокадастрі отримала відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через помилку в каталозі координат. Позивач та відповідач отримали витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки у відповідності до чинного законодавства. Причиною подання позовної заяви є те, що, на думку позивача, розмір земельної ділянки площею 0,1761 га не відповідає фактичному користуванню. Позивачу було розроблено і погоджено у встановленому законом порядку проект землеустрою, присвоєно кадастровий номер і направлено проект землеустрою для затвердження Яготинською міською радою і передачею земельної ділянки площею 0,0300 га для ведення особистого селянського господарства у приватну власність. З прийнятим рішенням позивач погодилася та його не оскаржувала. Пізніше позивачу було розроблено і погоджено у встановленому законом порядку технічну документацію із землеустрою, присвоєно кадастровий номер та направлено для затвердження і передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,0676 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивачу також було виділено земельну ділянку площею 0,0029 га земель загального користування для проходу до власного будинку. Причиною оформлення земельної ділянки площею 0,0372 га ОСОБА_2 було рішення Яготинської міської ради від 19 травня 2015 року, відповідно до якого було узгоджено земельний спір між позивачем та відповідачем. Загальна площа спірних земельних ділянок становить 0,1772 га. Рішенням Яготинської міської ради від 10 травня 2015 року було погоджено виготовлення технічної документації ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0672 га, а ОСОБА_1 - площею 0,1100 га. Вказане рішення жодна зацікавлена сторона не оскаржила в судовому порядку та не скасувала. 06 вересня 2016 року були встановлені в добровільному порядку з погодженням межові знаки. З перенесенням в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки позивач погодилася, про що свідчить її особистий підпис в акті перенесення в натурі меж земельної ділянки. На даний час за позивачем залишається право користування земельною ділянкою у попередніх розмірах і межах, тобто, 0,0376 га. Позивач не надала доказів щодо порушення її прав, надані факти про помилку у каталозі координат поворотних точок не досліджувалися у суді, факт про зменшення площі позивача внаслідок чого сформувати необхідну площу земельної ділянки ОСОБА_1 не має можливості, суперечить здоровому глузду. Фактично позивач отримала більшу земельну ділянку, ніж було передбачено у рішенні Яготинської міської ради, тобто, 0,376 га замість погодженої з нею 0,372 га та додатковою для загального користування 0,0029 га для окремого проїзду. Суд надав перевагу свідку позивача по надуманих доводах. Суд зробив невірний висновок щодо перенесеної огорожі позивачем при житті ОСОБА_4 , між якими був спір за межу до смерті останнього. Між вказаними особами не було досягнуто згоди щодо порядку користування спірною земельною ділянкою. ОСОБА_1 виконала волю ОСОБА_4 та поставила огорожу на місце, де вона і була протягом тривалого часу.                 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 23 липня 2013 року у порядку поділу житлового будинку виділено ОСОБА_2 в натурі та визнано за нею право власності на 61/100 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , що складає відокремлену частину будинку із самостійним виходом і самостійною поштовою адресою яка присвоюється у визначеному законодавством порядку, - квартиру № 2 , а саме: виділено в натурі та визнано право власності на 61/100 частку спірного жилого будинку за відповідачем, надано їй у володіння наступне: коридор 2-1; кухню 2-6, площею 6,60 кв.м.; коридор 2-2, площею 19,30 кв.м; жилу кімнату 2-3, площею 12,60 кв.м; жилу кімнату 2-4, площею 9,10 кв.м.; комору 2-5, площею 5,60 кв.м (заг. Площею 57,70 кв.м). Виділено наступні господарські будівлі: 1/2 частину сараю "Б", площею 25,40 кв.м; прибудова "в", площею 6,00 кв.м; сарай "В", площею 14,40 кв.м; вбиральню "Е". Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 566 грн. 62 коп., грошової компенсації у зв`язку із збільшення на 11/100 від ідеальної частки. В іншій частині рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 травня 2013 року залишено без змін. Крім цього, з вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_5 за рішенням Яготинського районного суду від 21 травня 2013 року виділено в натурі та визнано за нею право власності на 39/100 часток жилого будинку АДРЕСА_1 , що складає відокремлену частину будинку із самостійним виходом і самостійною поштовою адресою, яка присвоюється у визначеному законодавством порядку- квартиру № 1 , а саме: жилу кімнату 1-2, площею 25,00 кв.м; кухню площею 19,80 кв.м, а також господарські будівлі та споруди: 1/2 частину сараю "Б" площею 25,40 кв.м; прибудову "б" площею 12,60 кв.м, гараж, огорожу № 1. З копії рішення виконавчого комітету Яготинської міської ради Київської області від 28 жовтня 2014 року № 168 (а.с.13) вбачається, що присвоєно частині житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить громадянці ОСОБА_2 , поштову адресу: АДРЕСА_1 . (а.с. 10-12).
Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 21 травня 2013 року (а.с.97-101, Т.2) встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є співвласниками жилого будинку АДРЕСА_1 . Між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 склався порядок користування вказаним жилим будинком, однак, ОСОБА_2 не бажала укласти із ОСОБА_1 договір про поділ в натурі нерухомого майна відповідно до вимог ст. 367 ЦК України. Земельна ділянка площею 0,06 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виділена під забудову ОСОБА_6 у 1958 році. ОСОБА_6 з 1956 року до 1969 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 . За час шлюбу подружжям збудовано жилий будинок на земельній ділянці 0,06 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням народного суду Яготинського району Київської області від 30 січня 1970 року в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_7 і ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 за кожним. Відповідно до наказу по радгоспу «30 річчя Перемоги» Київського виробничо-аграрного об`єднання по виробництву фруктів, ягід і молока" від 01 вересня 1977 року, у зв`язку з розподілом жилого будинку АДРЕСА_1 та відчуженням ОСОБА_8 1/2 частини вказаного жилого будинку на користь ОСОБА_2 , за ОСОБА_2 закріплено земельну ділянку в розмірі 0,03 га та покладено на головного агронома обов`язок провести відповідні зміни у земельній шнуровій книзі. Однак, відповідно до наказу по радгоспу «30 річчя Перемоги» Київського виробничо-аграрного об`єднання по виробництву фруктів, ягід і молока» від 15 лютого 1980 року за ОСОБА_6 закріплено земельну ділянку в розмірі 0,05 га, якою він користувався як надлишком та відповідно внесено зміни в записах земельної шнурової книги на 0,11 га. У подальшому право власності на належну ОСОБА_6 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 переходило до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 08 листопада 2011 року ОСОБА_4 за договором дарування безоплатно передав у власність ОСОБА_1 належну йому 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 .
Крім цього, рішенням установлено, що на час проведення експертом огляду домоволодіння АДРЕСА_1 порядок користування земельною ділянкою між співвласниками жилого будинку склався наступний (додаток 1, а.с.63): ОСОБА_1 користується земельними ділянками площею: 217,7 кв.м (під частиною жилого будинку, під гаражем Г та прилеглою до них ділянкою); 561,6 кв.м (під частиною сараю Б, під прибудовою "б" та вільною від забудови ділянкою) - загальною площею 779,3 кв.м.; ОСОБА_2 користується земельною ділянкою площею 981,7 кв.м, у зв`язку з чим пропонувалось виділити у користування ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд: земельну ділянку площею 227,7 кв.м (для обслуговування частини в житловому будинку, гаражу Г та прилегла до них ділянка), земельну ділянку площею 747,4 кв.м (для обслуговування прибудови "б" та вільної від забудови), земельну ділянку площею 12,7 кв.м (під 1/2 частиною сараю Б), загальною площею 987,8 кв.м; для ведення особистого селянського господарства: земельну ділянку площею 100,0 кв.м.; ОСОБА_2 пропонувалося залишити у користуванні: земельну ділянку площею 648,8 кв.м (для обслуговування частини в житловому будинку та господарських будівлях), та в спільне користування ОСОБА_1 і ОСОБА_2 пропонувалось виділити земельні ділянки: площею 19,6 кв.м. (для обслуговування частин співвласників в сараї Б, відповідачці для обслуговування частини в житловому будинку, для обслуговування погреба Д та для проходу до своїх ділянок), площею 4,8 кв.м. (для обслуговування позивачу гаражу Г та для проходу відповідачу), загальною площею 24,4 кв.м. Таким чином, оцінюючи вищеперелічені докази в сукупності, суд дійшов висновку, що на момент переходу права власності на частину будинку від попереднього власника ОСОБА_4 до ОСОБА_1 між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 існував узгоджений порядок користування земельною ділянкою, коли спірною частиною земельної ділянки користувалася позивач та в силу ст. 120 ЗК України до набувача ОСОБА_1 могло перейти право користування земельною ділянкою на тих же самих умовах і в тому ж самому обсязі, що були у попереднього користувача.
З інвентаризаційної справи на житловий будинок АДРЕСА_1 та технічних паспортів на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 47-51, 75-77 т. 2) вбачається, що ОСОБА_1 до належної їй частини будинку добудувала дві прибудови загальною площею 23,4 кв.м, в зв`язку з чим зменшився розмір земельної ділянки, яка перебувала у її фактичному користуванні. При цьому, суд відкинув заперечення відповідача в цій частині, що позивач самовільно захопила частину земельної ділянки, якою користувався ОСОБА_4 , оскільки за час життя останній меж земельної ділянки не оспорював. Показання свідка ОСОБА_12 суд не прийняв до уваги з тих підстав, що між свідком та ОСОБА_2 існують неприязні відносини, так як на думку ОСОБА_12 , позивач недобросовісно здійснювала догляд за її колишнім чоловіком. Крім цього, ОСОБА_12 в судовому засіданні не могла зазначити, коли саме, в якому році ОСОБА_2 перенесла загорожу, збільшивши таким чином свою частину земельної ділянки. Також суд врахував пояснення відповідача ОСОБА_1 , яка в залі судового засідання підтвердила ті обставини, що на момент укладення договору дарування спірною частиною земельної ділянки користувалася ОСОБА_2 та загорожа була перенесена відповідачем після приватизації земельної ділянки, в результаті чого між ними виник спір. З протоколу огляду земельної ділянки від 13 березня 2019 року (а.с.6-8, Т.2) вбачається, що між земельними ділянками, призначеними для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд існує межа у вигляді сітки та фактично розділяє дворище сторін, проте, будь-які межові знаки між земельними ділянками відсутні. Ширина проходу, що залишена стороні відповідача для можливості потрапити на земельну ділянку, призначену для ведення ОСГ з врахуванням необхідної та виділеної позивачу для обслуговування будівлі сараю землі, є меншою 1 м, що не було враховано під час виготовлення технічної документації на земельні ділянки. Разом з тим, під час розгляду справи за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Яготинська міська рада, про поділ будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою, сторони користувалися вказаною частиною земельної ділянки спільно. Таким чином, на час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, до ОСОБА_2 перейшло право користування спірною частиною земельної ділянки. Зведений план земельних ділянок (а.с.74-75, Т. 2) містить інформацію щодо місця розташування земельної ділянки та місце розташування огорожі - металевої сітки, яка існувала до перенесення її ОСОБА_5 (а.с.223-233, Т.1).
Рішенням Яготинської міської ради Київської області шостого скликання від 11 грудня 2014 року № 2900-52-VI (а.с.18, Т.1) ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у приватну власність орієнтовною площею 0,05 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства, в межах населеного пункту в адміністративних межах Яготинської міської ради за рахунок земель, не наданих у власність та користування. 
Рішенням Яготинської міської ради Київської області шостого скликання від 19 травня 2015 року № 3140-58-VI «Про розгляд земельного спору між громадянками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 » (а.с.17, Т.1) погоджено виготовлення документації із землеустрою на земельні ділянки в АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_1 , цільове призначення яких: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства за гр. ОСОБА_2 - на загальну площу 0,0672 га, а за гр. ОСОБА_1 - на загальну площу 0,1100 га. Пунктом 3 вказаного рішення визначено, що дане рішення є підставою для виготовлення громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 документації із землеустрою на вказані в п. 1-2 цього рішення земельні ділянки без взаємного погодження меж земельних ділянок. 
Рішенням Яготинської міської ради Київської області VII скликання від 22 грудня 2015 року за № 76-03-VII (а.с.78, Т.1) затверджено розроблений ФОП ОСОБА_13 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею, 0,0719 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 та передачу даної земельної ділянки у власність ОСОБА_5 . З копії рішення Яготинської міської ради Київської області сьомого скликання від 22 грудня 2015 року № 77-03-VII (а.с.23, Т.1) вбачається, що затверджено розроблений ФОП ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 322550100:06:038:0030, у власність ОСОБА_2 , площею 0,0300 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 в межах населеного пункту в адміністративних межах Яготинської міської ради за рахунок земель, не наданих у власність та користування, передано у власність ОСОБА_2 вищевказану земельну ділянку. З Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.20-21, Т.1) вбачається, що рішення про державну реєстрацію земельної ділянки розміром 0, 0337 га, кадастровий номер 3225510100:06:038:0038, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 прийнято 28 лютого 2017 року за № 34064245, реєстраційний запис об`єкта нерухомого майна 1184476532255, номер запису про право власності - 19231138, запис державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером майна - 1184476532255 від 22 лютого 2017 року.
З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.21, Т.1) вбачається, що 10 жовтня 2015 року Управлінням Держземагентства в Яготинському районі Київської області за ОСОБА_2 проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0300 га, кадастровий номер: 3225510100:06:038:0030, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована по АДРЕСА_1 . 
З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та кадастрового плану земельної ділянки (а.с.8-9. Т.1) вбачається, що 9 грудня 2016 року Управлінням Держгеокадастру в Яготинському районі Київської області за ОСОБА_2 проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0376 га, кадастровий номер: 3225510100:06:038:0037, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та розташована по АДРЕСА_1 . 
Рішенням Яготинської міської ради Київської області сьомого скликання від 9 лютого 2017 року № 771-16-VII (а.с.16, Т.1) затверджено розроблену ФОП ОСОБА_3 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 площею 0,0337 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер 3225510100:06:038:0038), що розташована за адресою АДРЕСА_1 та передано у власність ОСОБА_1 дану земельну ділянку за рахунок земель, які обліковуються у власності ОСОБА_10 . 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції керувався ст. 90, 91, 106, 116, 120, 125, 152, 155, 158, 198 ЗК України, ст. 21, 346, 377, 391 ЦК України.
Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані також не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також, дотримуватися правил добросусідства.
У силу ч.1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.
Згідно із положеннями  ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.    
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г)визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Статтею 155 ЗК України  передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування     акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їм земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Відповідно до ч. 2 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.
Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації.
У силу вимог ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 пов`язує порушення її прав з допущенням ФОП ОСОБА_3 під час розробки топогеодезичної зйомки земельної ділянки помилки в каталозі координат поворотних точок земельної ділянки, яку під час виготовлення технічних документацій виправлено не було. 
При цьому, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують вказану обставину.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент переходу права власності на частину будинку від попереднього власника ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 існував узгоджений порядок користування земельною ділянкою коли спірною частиною земельної ділянки користувалася позивач та в силу ст. 120 ЗК України до набувача ОСОБА_1 могло перейти право користування земельною ділянкою на тих же самих умовах і в тому ж самому обсязі, що були у попереднього користувача. 
Разом з тим, такі висновки суду першої інстанції є припущеннями суду до яких суд дійшов виключно з своєї ініціативи з порушеннями принципу диспозитивності цивільного процесу.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З позовної заяви вбачається, що позивач, оскаржуючи рішення Яготинської міської ради, не пов`язувала порушення своїх прав з  позбавленням її права користування земельною ділянкою, право на яку вона набула в порядку визначеному ст. 120 ЗК України. Доказів на підтвердження зазначених обставин позивач також суду не надавала.
Не дивлячись на зазначені обставини, суд першої інстанції з власної ініціативи вдався до аналізу обставин, з якими позивач не пов`язувала свої вимоги, і взагалі не дав жодної оцінки обставинам, з якими позивач свої вимоги пов`язувала.
При цьому, суд не звернув уваги, що до прийняття оскаржуваних рішень Яготинської міської ради передані у власність як позивачу, так і відповідачу земельні ділянки не мали встановлених в натурі меж, а, відтак, висновки суду щодо можливого набуття ОСОБА_1 в користування земельної ділянки в частині,  яка не була в фактичному користування ОСОБА_2 (а.с.127, абз. 2) зроблені не тільки за межами позовних вимог позивача, а й за відсутності будь- яких належних доказів зазначеним фактам.
У даному випадку суд першої інстанції фактично перебрав на себе обов`язки позивача та з власної ініціативи почав наводити та обґрунтовувати  підстави для скасування оскаржуваних рішень відповідача Яготинської міської ради.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються:  
1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;
2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;
3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику;
4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду;
5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;
6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.
Зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався та залишив поза увагою, що жодних доказів допущення помилки в каталозі координат поворотних точок земельної ділянки, яку під час виготовлення технічних документацій виправлено не було, матеріали справи не містять. Вказане є лише твердженням позивача, яке не визнається відповідачем.
Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з прийняттям постанови по суті вимог позивача.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 4 800 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, сплачений відповідачем судовий збір підлягає стягненню на її користь з позивача.
При подачі позовної заяви ОСОБА_2 не доплатила 2 560 грн. судового збору, а, відтак, зазначена сума судового збору підлягає стягненню з неї у дохід держави.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 грудня 2020 рокускасувати та прийняти постанову.
У задоволенні позову  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Яготинської міської ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про скасування рішень та записів відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 4 800 (чотири тисячі вісімсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 2 560 (дві тисячі п`ятсот шістдесят) гривень.   
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
         Повне судове рішення складено 04 червня 2021 року.
 
Головуючий                                                                    Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                          Кашперська Т.Ц.
                                      
                                                                                         Яворський М.А.