УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

17 червня 2021 року 

м. Київ
справа № 200/4354/20-а
адміністративне провадження № К/9901/15229/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Коваленко Н.В., 

перевірив касаційну скаргу Міністерства оборони України
на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року (колегія у складі суддів Міронової Г.М., Гайдара А.В., Компанієць І.Д.)
у справі № 200/4354/20-а
за позовом  ОСОБА_1   
до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
третя особа - Бахмутський об`єднаний міський військовий комісаріат, 
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

УСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги як особі, що отримала травму та захворювання під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; 
- зобов`язати Бахмутський об`єднаний міський військовий комісаріат подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги; 
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути його заяву про призначення та виплати одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення 25 % ступеня втрати професійної працездатності, що настала через отримання травми та захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; 
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу внаслідок встановлення йому 25 % ступеня втрати професійної працездатності, що настала через отримання травми та захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2020 у задоволенні позову відмовлено. 

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021 скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2020, ухвалено нове рішення про задоволення частково позову; 
-          визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як особі, що отримала травму та захворювання під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
-          зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги          ОСОБА_1 ;
-          зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити         ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу внаслідок встановлення йому 25 % ступеня втрати професійної працездатності, що настала через отримання травми та захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.

23.04.2021 Міністерство оборони України подало касаційну скаргу, що 27.04.2021 надійшла до Верховного Суду, у якій, із посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Як на підставу касаційного оскарження покликається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон      № 2011-XII) у разі встановлення військовослужбовцю часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності у зв`язку із захворюванням, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить виняткове значення для Міноборони, оскільки стосується невиправданого, безпідставного та безповоротного стягнення коштів з державного бюджету. Вважає, що при вирішенні питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги підлягає застосуванню Закон № 2011-XII в редакції, чинній на час встановлення позивачу втрати працездатності без встановлення інвалідності, при цьому, покликається на постанови Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 750/5074/17, від 20.11.2018 у справі № 820/1028/18, від 12.02.2019 у справі                           № 816/1458/18, від 27.02.2018 у справі № 806/638/16. Зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення і виплату одноразової грошової допомоги є втручання в його дискреційні повноваження.

Ухвалою Верховного Суду від 12.05.2021 касаційну скаргу було залишено без руху відповідно до ч. 2 ст. 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –                КАС України). 

28.05.2021 до Верховного Суду від Міністерства оборони України надійшло платіжне доручення від 21.05.2021 № 248/393 про сплату судового збору у розмірі 1    681,60 грн.
Отже, скаржник усунув недолік, який слугував підставою для залишення касаційної скарги без руху.  

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого. 
Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно із п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У цій справі ОСОБА_1 оскаржував рішення Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
За предметом спору ця справа не належить до категорії справ, що підлягають розгляду виключно за правилами загального провадження (ч. 4 ст.12 КАС України).
Тому, Донецький окружний адміністративний суд в ухвалі від 23.06.2020 про відкриття провадження обґрунтовано вирішив питання про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження. 
У такому разі, ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Проте Міністерство оборони України у касаційній скарзі не обґрунтовує, в чому саме полягає фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, не вказує приклади неоднакового застосування судами у інших справах у подібних правовідносинах п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII.
Тому, Суд вважає, що перегляд цієї справи у касаційному порядку не матиме фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Також Верховний Суд зауважує, що оцінка «винятковості» справи може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. 
Тому, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Проте, обґрунтування Міністерством оборони України такої обставини зводиться до загального формулювання щодо безпідставного витрачання коштів державного бюджету на виплату одноразової грошової допомоги, що не вирізняє саме цю справу з-поміж інших справ у подібних правовідносинах, тобто, не свідчить про її винятковість. 
Зважаючи на викладене, Суд не вбачає обставин, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.
Крім того, Міністерство оборони України визначає підставою касаційного оскарження відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України).
Верховний Суд у постановах від 23.10.2019 у справі № 286/1634/17 від 18.03.2021 у справі                 № 520/1816/19 викладав висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, який зводиться до того, що право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане саме з датою встановлення інвалідності та визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент.
Такий же висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 750/5074/17, від 12.02.2019 у справі № 816/1458/18, на яку покликається Міністерство оборони України у доводах касаційної скарги.
Предметом спору у цій справі є вимога військовослужбовця нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності у результаті захворювання, отриманого під час виконання ним обов`язків військової служби. 
У свою чергу, Міністерство оборони України підкреслюючи необхідність застосування такої правової позиції Верховного Суду, помилково ототожнює дату встановлення позивачу часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (13.06.2019) з визначенням медико-соціальною експертною комісією відсоткового значення часткової втрати працездатності станом на 12.10.2018.
Суд апеляційної інстанції при вирішенні справи керувався п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII у редакції Закону України від 06.09.2018 № 2522-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців», чинній на момент встановлення ОСОБА_1 ступеня втрати працездатності, що відповідає зазначеній вище правовій позиції Верховного Суду. 
Водночас, у касаційній скарзі Міністерство оборони України також покликається на нерелевантні постанови Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 820/1028/18, від 27.02.2018 у справі №806/638/16, фактичні обставини в яких не є подібним обставинам у цій справі. 

Таким чином, Суд не вбачає у справі обставин, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За викладених обставин, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 328, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1.          Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року у справі № 200/4354/20-а.
2.          Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              Н.В. Коваленко