ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2021 року 
м. Харків
справа № 953/24224/19
провадження №22-ц/818/539/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Тичковою О.Ю.,
суддів – Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання – Супрун Я.С., 
сторони справи:
позивач – Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Міністерства розвитку громад та територій України,
відповідач – Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_1 , 
третя особа – Український державний науково-дослідний інститут проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища «Укрводгео», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «РЕСТРІЕЛТ»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Міністерства розвитку громад на території України на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2020 року, ухвалене у складі судді Попрас В.О. – 
УСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Міністерства розвитку громад на території України звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним протокол проведення електронних торгів №301338 від 28.11.2017 року щодо продажу нежитлових приміщень підвалу №№ 133, 144 загальною площею 55,2 кв.м.; частину приміщень 1-го поверху № 20 загальною площею 48 кв.м.; 1-го поверху №№ 21-25 загальною площею 127,2 кв.м. в літ.«А-2» та нежитлові будівлі літ.«Б-1» загальною площею 104, 2 кв.м., літ.«В-1» загальною площею 111,2 кв.м., літ.«Г-1» загальною площею 11,4 кв.м., літ.«Д-1» загальною площею 28,6 кв.м., літ.«Е-1» загальною площею 124,5 кв.м., літ.«З-1» загальною площею 144,0 кв.м., літ. «К-l» загальною площею 269,6 кв.м., літ «Л-1», загальною площею 108.8 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .Визнати недійсним свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 20.03.2018 на ОСОБА_1 , видане приватним нотаріусом ХМНО Прядко О.С. Скасувати рішення приватного нотаріуса ХМНО Прядко О.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 40211413 від 20.03.2018. Зобов`язати ОСОБА_1 повернути державі в особі Міністерства розвитку громад та територій України на вищезазначені нежитлові приміщення.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено, що реєстраційною службою ХМУЮ Харківської області видано свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 від 10.02.2015 про те, що нежитлові будівлі літ. «А-2» заг. площею 4905,0 кв.м, літ. «Б-1» заг. площею 104,2 кв.м, літ. «В-1» заг. площею 111,2 кв.м, літ «Г-1» заг. площею 11,4 кв.м, літ. «Д-1» заг. площею 28,6 кв.м, літ. «Е-1» заг. площею 124,5 кв.м, літ. «Ж-1» заг. площею 140,9 кв.м, літ. «3-1» заг. площею 144,0 кв.м, літ. «К-1» заг. площею 269,6 кв.м, літ. «Л-1» заг. площею 108,8 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , перебувають у державній власності в особі Мінрегіону. Поряд з цим, у провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області (далі -ДВС) з серпня 2017 року перебувало зведене виконавче провадження №54568549 щодо стягнення грошових коштів з УДНДІ «Укрводгео» по 13 виконавчим документам. На запит державного виконавця УДНДІ «Укрводгео» листом від 20.09.2017 №75/01-26 повідомило про те, що на балансі інституту наявні нежитлові приміщення, які не використовуються у виробничій діяльності. Постановою державного виконавця від 06.10.2017 вказані приміщення описані та арештовані. Постановою державного виконавця від 10.10.2017 призначено суб`єкта оціночної діяльності щодо визначення вартості вказаних приміщень, а саме ТОВ «Експерт-2012». ТОВ «Експерт-2012» складено звіт про оцінку майна станом на 31.10.2017, відповідно до якого загальна вартість майна складає 799 300 грн. 00 коп., з яких вартість приміщень в літ. «А» №№133,144 - 37 100 грн. 00 коп.; №20-25 - 196 200 грн. 00 коп.; літ. «В» - 112 100 грн. 00 коп.; літ. «К» - 302 000 грн. 00 коп.; літ. «Л» - 151 900 грн. 00 коп. Перед реалізацією цього майна державним виконавцем складено довідку від 07.11.2017 №54568549/07.01/В-З, відповідно до якої зазначено, що у його провадженні перебуває зведене виконавче провадження №54568549 щодо виконання 16 виконавчих документів на загальну суму 315 018 грн. 88 коп., з яких 15 виконавчих документів на загальну суму 282 134 грн. 85 коп. щодо стягнення заробітної плати та 1 виконавчий документ на суму 32 884 грн. 03 коп. - стягнення заборгованості на користь УПФУ. В подальшому до Харківської філії ДП «СЕТАМ» 07.11.2017 за №54568549/07.01/В-З направлена заявка на реалізацію вказаного арештованого майна. У листопаді 2017 року ДП «СЕТАМ» проведені електронні торги, відповідно до протоколу №301338 від 28.11.2017 вищевказані об`єкти нерухомого майна за 1 549 043 грн. 40 коп. відчужені відповідачу ОСОБА_1 . Згідно з розпорядженням №18535583 від 07.02.2017 щодо розподілу отриманих коштів з 1549043 грн. 40 коп. була погашена вся вищевказана заборгованість на суму 409 119 грн. 17 коп., з яких 32 884 грн. 03 коп. заборгованість перед УПФУ за відшкодування сплачених наукових пенсій, 8 000 грн. 00 коп. - стягнення судового збору, 368 235 грн. 14 коп. - заборгованість по заробітній платі. Крім того стягнуто на користь ДВС 48 600 грн. 56 коп. виконавчого збору та 1 214 грн. 00 коп. виконавчих витрат. Решта коштів, а саме 1 088 110 грн. 05 коп. була перерахована УДНДІ «Укрводгео». Прокурор вважає, що рішення щодо реалізації вищевказаних об`єктів нерухомого майна з торгів є незаконним, оскільки проведено з порушенням вимог Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», оскільки реалізація майна з прилюдних торгів відбулася з порушенням встановленого мораторію. Відчужене на прилюдних торгах майно є державним майном та віднесено до переліку об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації згідно з положеннями Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», частиною дев`ятою статті 11 якого передбачено, що нерухоме майно об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження, а тому на думку прокурора вчинення дій щодо примусової реалізації цього майна є незаконним. В порушення вимог ч. 6 ст. 48, ч.11 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем звернено стягнення на майно УДНДІ «Укрводгео» не в розмірі заборгованості, а на все майно зазначене у листі УДНДІ «Укрводгео». Прокурор просить визнати недійсним протокол проведення торгів та свідоцтво, яке на підставі торгів видане, а також скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на підставі відповідного свідоцтва, посилаючись на вимоги ст.ст. 203, 215, 216, 236 ЦК України, так як вчинені спірні правочини особою, яка не є власником майна, що є підставою визнання їх недійсним, оскільки недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2020 року в задоволені позовних вимог Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Міністерства розвитку громад та територій України відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що прокурором та позивачем не доведено, що під час проведення спірних прилюдних торгів державним виконавцем було порушено вимоги чинного законодавства щодо порядку їх організації та проведення. Доводи прокурора про незаконність звернення стягнення на закріплене за УДНДІ «Укрводгео» майно з огляду на те, що УДНДІ «Укрводгео» не був власником цього майна, а володів ним лише на праві господарського відання є помилковим, оскільки ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2016 у справі №820/6213/16 у заміні сторони зведеного виконавчого провадження з УДНДІ «Укрводгео» на Державу Україна в особі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України було відмовлено з тих підстав, що УДНДІ «Укрводгео» є юридичною особою, яка самостійно здійснює господарську діяльність. Запроваджений ЗУ «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» мораторій не поширюється на примусове відчуження закріпленого за боржником - УДНДІ «Укрводгео» на праві господарського відання нерухомого майна, а дії органів Державної виконавчої служби з такого відчуження вчиненні з дотриманням діючого законодавства. Відповідно до п. 1 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 656/5 від 16.04.2014 (далі - Тимчасовий порядок № 656/5) електронні торги - прилюдні торги (аукціон), що здійснюються в електронній формі в системі електронних торгів. Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та складання за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів, що передбачено п. 8 розділу IX Тимчасового порядку № 656/5, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством щодо проведення прилюдних торгів (аукціонів), а складання за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, відтак, аукціон є правочином. Таким чином, правочином за своєю правовою природою є аукціон, тобто сам і торги, а не протокол про їх проведення. Сам же протокол прилюдних (електронних) торгів не є правочином і через це не може бути визнаний недійсним за правилами ст.ст. 203, 215 ЦК України. Тому суд першої інстанції вважав, що обраний прокурором спосіб захисту є неналежним та неефективним, таким, що не спричинить у разі задоволення відповідної вимоги недійсності торгів як таких, що саме по собі виключатиме задоволення усіх інших позовних вимог, що випливають з вирішення питання дійсності чи недійсності торгів як таких, а не протоколу, складеного за результатами їх проведення.
В апеляційній скарзі прокурор Харківської області, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справ, порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов незаконного та необґрунтованого висновку про те, що на спірне нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 не розповсюджувались вимоги ЗУ «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» від 29.11.2001 №2864-111. Державне нерухоме майно підпадає під дію мораторію у будь-якому випадку та незалежно від того, чи використовується воно у господарській діяльності державного підприємства. Реалізація виконавцем у зведеному виконавчому провадженні майна, що підпадає під дію мораторію, призвело до недотримання заборони на примусову реалізацію майна державного підприємства. Суд також не врахував, що під час проведення виконавчих дій державний виконавець протиправно не застосував положення частини третьої статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а саме не надіслав виконавчі документи по зведеному виконавчому провадженню до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для безспірного списання коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або стягувача та зупинити вчинення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню в порядку статей 34, 35 ЗУ «Про виконавче провадження» до моменту повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачу. Крім того, суд не надав оцінки тому, що відчужене на прилюдних торгах майно є державним майном та віднесено до переліку об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації згідно з положеннями ЗУ «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації». Так, ч. 9 ст. 11 ЗУ «Про управління об`єктами державної власності» передбачено, що нерухоме майно об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження. Прокурор звертає увагу на суспільно значущий характер спірного майна. Так, майновий комплекс УДНДІ «Укрводгео» був включений до переліку об`єктів, що не підлягають приватизації ще у 1995 році на підставі постанови Верховної Ради України «Про перелік об`єктів, які не підлягають приватизації у зв`язку з їх загальнодержавним значенням» № 88/95-ВР від 03.03.1995. Пізніше, цей об`єкт як такий, що має загальнодержавне значення, включений до закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» № 847-ХІУ від 07.07.1999, який діяв на час спірних правовідносин. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу прокурора Харківської області залишити без задоволення, а рішення суду без змін посилаючись на те, що відповідач просить суд апеляційної інстанції врахувати, що продаж в процедурі виконавчого провадження нерухомого майна, закріпленого на праві господарського відання за УДНДІ «Укрводгео», з метою погашення привілейованих (тобто таких, на які не поширюється дія мораторію) боргів УДНДІ «Укрводгео» здійснювалося двічі:
- у виконавчому провадженні № 18535583 було продано на торгах від 06.01.2017 таке нерухоме майно: частина нежитлової будівлі літ. «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з приміщень підвалу №№ 112-132, 134- 143, загальною площею 1154,5 кв.м.; приміщень 1-го поверху №№ 1-19, загальною площею 1035,9 кв.м.; частини приміщення 1-го поверху № 20, загальною площею 70,8 кв.м.; приміщення 2-го поверху №№ 26-66, загальною площею 1208,1 кв.м.; приміщення 3-го поверху №№ 67-111, загальною площею 1226,0 кв.м.;
- у виконавчому провадженні № 54568549 було продано на торгах від 28.11.2017 наступне нерухоме майно: частина нежитлової будівлі літ. «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з приміщень підвалу №№ 133, 144 загальною площею 55,2 кв.м.; частини приміщення 1-го поверху № 20 загальною площею 48,0 кв.м. та приміщень першого поверху №№ 21-25 загальною площею 127,2 кв.м., та нежитлові будівлі літ. «Б-1» заг. площею 104,2 кв.м, літ. «В-1» заг. площею 111,2 кв.м, літ «Г-1» заг. площею 11,4 кв.м, літ. «Д-1» заг. площею 28,6 кв.м, літ. «Е-1» заг. площею 124,5 кв.м, , літ. «3-1» заг. площею 144,0 кв.м, літ. «К-1» заг. площею 269,6 кв.м, літ. «Л-1» заг. площею 108,8 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Стосовно продажу майна на торгах від 06.01.2017 року у межах виконавчого провадження № 18535583 прокурор також звернувся з позовом до господарського суду Харківської області. Рішенням господарського суду Харківської області від 02.06.2020 року у справі № 922/82/20, яке було залишено без змін постановою Східного апеляційного суду господарського суду від 22.10.2020 року у задоволенні позову прокурора відмовлено. Господарським удом зроблений висновок про законність дій виконавця щодо проведення аналогічних торгів та неприпустимості відібрання придбаного на торгах майна у набувача. Також ОСОБА_1 зазначив, що запроваджений Закон України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» мораторій не поширюється на спірне примусове відчуження майна, закріпленого за УДНДІ «Укрводгео» на праві господарського відання нерухомого майна. Дії органів Державної виконавчої служби з такого відчуження були цілком правомірними тому що відчужене майно не використовувалося у виробничій діяльності УДНДІ «Укрводгео». Грошові кошти отримані від відчуження майна УДНДІ «Укрводгео» пішли на виплати, що повністю вписуються у виключення, визначені ст. 2 ЗУ «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна».
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників прокуратури, Головного управілння юстиції, ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як встановлено судом та підтверджується даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.02.2015 року нежитлові будівлі літ. «А-2» заг. площею 4905,0 кв.м, літ. «Б-1» заг. площею 104,2 кв.м, літ. «В-1» заг. площею 111,2 кв.м, літ «Г-1» заг. площею 11,4 кв.м, літ. «Д-1» заг. площею 28,6 кв.м, літ. «Е-1» заг. площею 124,5 кв.м, літ. «Ж-1» заг. площею 140,9 кв.м, літ. «3-1» заг. площею 144,0 кв.м, літ. «К-1» заг. площею 269,6 кв.м, літ. «Л-1» заг. площею 108,8 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , перебували у державній власності в особі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово – комунального господарства України та знаходилися у повному господарькому віданні Українського державного науково – дослідного інституту проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища «Укрводгео» ( т.1 а.с. 28, 34 - 36). 
Згідно даних довідки від 07.11.2017 в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебувало зведене виконавче провадження № 54568549 щодо стягнення грошових коштів з УДНДІ «Укрводгео» по 16  виконавчим документам на загальну суму боргу 315 018,88 грн ( без врахування стягнення виконавчого збору та втрат виконавчого провадження) з яких 15 виконавчих проваджень на загальну суму 282 134,85 грн. про стягнення заборгованості по заробітній платі та 1 виконавче провадження на суму 32884,03 про стягнення заборгованості на користьУПФУ ( т.1 а.с. 42).
На запит державного виконавця до УДНДІ «Укрводгео» від 05.09.2017 № 53940971 щодо надання відомостей про майно, на яке можливо звернути стягнення, УДНДІ «Укрводгео» листом від 20.09.2017 №75/01-26 повідомило, що на балансі підприємства знаходяться нежитлові приміщення літ. А, Б, В,Г,Д,Е,З,К,Л, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначені будівлі не опалюються, а також не використовуються у виробничій діяльності підприємства, а саме: літ. «А » приміщення підвалу №№ 133,144 загальною площею  104,2 кв.м., приміщення першого поверху №.№ 20 – 25, загальною площею 175,2 кв.м., Літ. «Б» приміщення №№ 1 загальною площею 104,2 кв.м, літ. «В» приміщення №№ 1 загальною площею 111,2 кв.м, літ «Г » приміщення №№ 1 загальною площею 11,4 кв.м, літ. «Д» приміщення №№ 1 загальною площею 28,6 кв.м, літ. «Е »  приміщення №№ 1 – 4 загальною площею 124,5 кв.м, літ. «Ж-1» приміщення №№ 1- 4, загальною площею 144,0 кв.м, літ. « К » приміщення №№ 1, загальною площею 269,6 кв.м, літ «Л » приміщення №№ 1- 3 загальною площею 108,8 кв.м ( надалі Нежитлові приміщення) ( т.1 а.с. 140 – 141)).
Постановою державного виконавця від 06.10.2017 у зведеному виконавчому провадженні № 54568549 Нежитлові приміщення описані та арештовані ( т.1 а.с. 47 – 48).
Постановою державного виконавця від 10.10.2017 призначено суб`єкта оціночної діяльності щодо визначення вартості Нежитлових приміщень, а саме ТОВ «Експерт-2012» ( т.1 а.с. 49 – 51).
07.11.2017 до Харківської філії ДП «СЕТАМ» була направлена заявка за № 54568549/07.01/В-З на реалізацію Нежитлових приміщень, вартістю 799 300,00 грн без ПДВ ( т.1 а.с. 52 - 53) 
Згідно даних протоколу проведення електронних торгів № 301338 28.11.2017 року відбулися торги щодо реалізації Нежитлових приміщень зі стартовою ціною 799 300,00 грн за ціною продажу 1 630 572.00 грн, з яких 1 549 043 грн. 40 коп. отримав УДНДІ «Укрводгео». Переможцем торгів визнано ОСОБА_1 ( надалі Протокол ( т. 1 а.с. 37 – 41)).
Згідно даних розпорядження № 18535583 від 07.02.2017 щодо розподілу отриманих коштів з 1 549043 грн. 40 коп. була погашена вся заборгованість на суму 409 119 грн. 17 коп., з яких 32 884 грн. 03 коп. заборгованість перед УПФУ за відшкодування сплачених наукових пенсій, 8 000 грн. 00 коп. - стягнення судового збору, 368 235 грн. 14 коп. - заборгованість по заробітній платі. Крім того стягнуто на користь ДВС 48 600 грн. 56 коп. виконавчого збору та 1 214 грн. 00 коп. виконавчих витрат. ( т.1 а.с. 43 – 46).
Судова колегія вважає, що суд правильно встановив характер спірних правовідносин, що виникли з приводу оспорювання договору купівлі - продажу Нежитлових приміщень у формі Протоколу укладеного між Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області та ОСОБА_1 та застосував до них норми матеріального права, що їх регулюють. 
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Згідно з частинами 1, 2 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній станом на дату проведення спірних електронних торгів) реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.
Аналогічні положення містяться у пункті 2 Розділу І Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016, (далі по тексту - Порядок).
Згідно з пунктами 4 та 6 розділу Х Порядку після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди організатору (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Підписаний та скріплений печаткою приватного виконавця або затверджений начальником відділу державної виконавчої служби акт виконавець видає або надсилає переможцеві електронних торгів не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження.
Відповідно до пункту 8 розділу Х Порядку акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.
Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації майна, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.
Відповідно до частини 1 статті 650 Цивільного кодексу України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
Відповідно до частини 4 статті 656 Цивільного кодексу України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку за правилами визнання недійсними правочинів на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 Цивільного кодексу України) про недійсність правочину, зокрема, як такого, що не відповідає вимогам закону.
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/856/17, а також у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 910/8052/17, від 24.05.2018 у справі № 922/3537/17, від 31.07.2019 від 910/8302/18, від 29.08.2019 у справі № 212/12256/14-ц, від 20.11.2019 у справі № 925/796/18 та інших.
Відповідно до частини 1 статті 215 та частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Верховний Суд у пункті 58 постанови від 15.03.2019 у справі №910/28435/15 зазначив, що для застосування приписів, установлених частинами 1- 3 та частинами 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу), при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити: по-перше, чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів, а по-друге, чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів, а саме, чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 906/278/17, від 20.11.2019 у справі № 925/796/18, від 10.03.2020 у справі № 927/1184/15.
На будь – які порушення вимог чинного законодавства щодо порядку організації та проведення електронних торгів позивач та прокурор ( який діє в інтересах держави) в якості підстав для визнання торгів недійсними не посилалися.
За змістом позовної заяви прокурор та позивач просили визнати недійсним протокол електронних торгів № 301338 від 28.11.2017 щодо продажу Нежитлових приміщень, у зв`язку із порушенням Головним Управлінням Юстиції у м. Харкові вимог Закону України “Про введення мораторію на примусову реалізацію майна”, ст. 4 Закону України « Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Закону України “Про перелік об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації” та ч.9 ст. 11 Закону України “Про управляння об`єктами державної власності”.
Згідно відомостей з ЄДРПОУ та статуту УДНДІ «УКРВОДГЕО» єдиним засновником та установою, що здійснює повноваження щодо реалізації майна, переданого Установі, відповідно до закону « Про управління об`єктами державної власності» є Міністерство регионального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (а.с. 142 – 157).
Суд дав належну оцінку даним ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2016 у справі №820/6213/16 про відмову у задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про заміну  сторони зведеного виконавчого провадження з УДНДІ «Укрводгео» на Державу Україна в особі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України. Присутній в судовому засіданні під час розгляду вказаної заяви представник Міністерства регіонального розвитку та будівництва України  проти такої заміни заперечував. Суд відмовив у задаоленні заяви, оскільки УДНДІ «Укрводгео» є юридичною особою, яка самостійно здійснює свою господарську діяльність ( т..1 а.с. 198 – 199). 
Тому судова колегія погоджується з висновком суду про те, що УДНДІ «Укрводгео» відповідно до вимог ст.ст. 55, 219 Господарського кодексу України за невиконання або неналежне виконання господарських зобов`язань відповідає належним йому на праві власності або закріпленим за ним на праві господарського відання чи оперативного управління майном.
Враховуючи викладене, суд обгрунтовано відхилив доводи прокуратури про незаконність звернення стягнення на закріплене за УДНДІ «Укрводгео» майно з огляду на те, що УДНДІ «Укрводгео» не був власником цього майна, а володів ним лише на праві господарського відання. 
Судова колегія також відхиляє доводи апелянта щодо не щодо невикоання державним виконавцем при проведенні примусової реалізації майна вимог частина 3  статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" № 4901-VI від 05.06.2012 ( надалі Закон № 4901-VI).
Відповідно до частин 1 – 3 ст. 4 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.
Даних про те, що Міністерства регіонального розвитку та будівництва України  було розпорядником бюджетних коштів, бюджетною програмою якого були передбачені кошти для забезпечення виконання рішень суду, відповідно до вимог закону України « Про бюджет на 2017 рік» матеріали справи не містять.
Тому виконання рішень про стягнення коштів з УДНДІ «Укрводгео» повинно було здіснюватися в загальному порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження". 
Частиною 1 статті 1 Закону України “Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” 29 листопада 2001 року № 2864-III ( надалі Закон № 2864-III) встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.
У статті 2 Закону № 2864-III встановлено, що для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов`язань боржника з перерахування фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
У п.3.3 Рішення Конституційного Суду України від 10.06.2003 №11-рп/2003 у справі №1-11/2003 за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" (справа про мораторій на примусову реалізацію майна) зазначено, що за змістом статті 2 Закону мораторій не поширюється на відчуження рухомого та іншого майна підприємств, що не забезпечує ведення їх виробничої діяльності, а також на продаж об`єктів нерухомого майна та інших засобів виробництва, що забезпечують виробничу діяльність підприємства-боржника у процедурі його санації (стаття 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").
Суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржником не надано жодних належних та допустимих доказів того, що спірне майно на момент його продажу використовувалось УДНДІ "УКРВОДГЕО" у процесі виробництва, а отже і не доведено порушення Закону Закон № 2864-III. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 903/41/18 та від 02.08.2018 у справі №502/3008/14-ц.
Суд також обгруновано відхилив доводи позовної заяви щодо незаконності відчуження Нежитлових приміщень через те, що УДНДІ «Укрводгео» входило до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації. 
Нерухоме майно об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження ( ч.9 ст11 Закону «Про управління об`єктами державної власності» від 21 вересня 2006 року № 185-V).
Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що обмеження примусового відчуження державного майна визначаються не Законами України «Про управління об`єктами державної власності» від 21 вересня 2006 року № 185-V та «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 7 липня 1999 року № 847-XIV, а Законом № 2864-III, в ст. 2 якого зазначається, що мораторій не поширюється на виконання рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов`язань боржника з перерахування фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Тому обгрунованим є висновок суду про те, що віднесення державної юридичної особи до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, не означає неможливості звернення стягнення на закріплене за цією юридичною особою (на праві господарського відання чи оперативного управління) державне майно.
При цьому не є обгрунованими доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом, що вартість Нежитлових приміщень набагато перевищувала суму зобов`язань УДНДІ "УКРВОДГЕО" по заробітній платі та перед Пенсійним Фондом і для забезпечення виконання цих зобов`язань державному виконавцю необхідно було реалізувати тільки декілька приміщень зі складу Нежитлових приміщень. 
Так, відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ст. ст.181,182 ЦК України).
За змістом постанови Східного апеляційного господарського суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 922/82/20 рішенням Господарського суду Харківської області від 11.12.2017 у справі №922/3711/17, яке набрало законної сили, зокрема, встановлено здійснити поділ об`єкта нерухомості з реєстраційним номером 570454663101, що складається з нежитлових будівель: літ. "А-2" загальною площею 4905,0 кв.м, літ. "Б-1" загальною площею 104,2кв.м, літ. "В-1" загальною площею 111,2кв.м, літ. "Г-1" загальною площею 11,4кв.м, літ. "Д-1" загальною площею 28,6кв.м, літ. "Е-1" загальною площею 124,5кв.м, літ. "Ж-1" загальною площею 140,9кв.м, літ. "З-1" загальною площею 144,0кв.м, літ. "К-1" загальною площею 269,6 кв.м, літ. "Л-1" загальною площею 108,8кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на такі об`єкти нерухомого майна:    1. об`єкт нерухомого майна у складі: частини нежитлової будівлі літ. "А-2", розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з приміщень підвалу №№ 112-132, 134-143, загальною площею 1154,5 кв.м; приміщень 1-го поверху №№ 1-19, загальною площею 1035,9 кв.м; частини приміщення 1-го поверху № 20, загальною площею 70,8 кв.м; приміщення 2-го поверху №№ 26-66, загальною площею 1208,1 кв.м; приміщення 3-го поверху №№ 67-111, загальною площею 1226,0 кв.м;    2. об`єкт нерухомого майна у складі: частини нежитлової будівлі літ. "А-2", розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з приміщень підвалу №№ 133, 134 загальною площею 55,2 кв.м; частини приміщення 1-го поверху № 20 загальною площею 48,0 кв.м та приміщень першого поверху №№ 21-25 загальною площею 127,2 кв.м, та нежитлових будівель літ. "Б-1" загальною площею 104,2 кв.м, літ. "В-1" загальною площею 111,2 кв.м, літ. "Г-1" загальною площею 11,4 кв.м, літ. "Д-1" загальною площею 28,6 кв.м, літ. "Е-1" загальною площею 124,5 кв.м, літ. "З-1" загальною площею 144,0 кв.м, літ. "К-1" загальною площею 269,6 кв.м, літ. "Л-1" загальною площею 108,8 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; 3. об`єкт нерухомого майна у складі нежитлової будівлі літ. "Ж-1" загальною площею 140,9 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ( т. 2 ас. 175 – 190).
В матеріалах справи відстуні дані про реєстрацію ( після поділу) Нежитлових приміщень в якості окремого об`єкту нерухомості , проте зазначене не спростовує встановленні рішенням Господарського суду Харківської області від 11.12.2017 у справі №922/3711/17 обставини існування Нежитлових приміщень у вигляді окремого об`єкту нерухомості. Зазначене дозволає зробити висновок про тн, що у державного виконавця була відсутня можливість відчудження приміщень, що входили до складу Нежитлових приміщень окремо один від одного. 
Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційну скаргу належить залищити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін. 
Так як апеляційна скарга залишається без задоволення, то судові витрати, у відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», між сторонами не розподіляються.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ: 
Апеляційну скаргу прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Міністерства розвитку громад на території України залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 07 червня 2021 року. 

Головуючий                                                                О.Ю.Тичкова

Судді                                                                        С.С.Кругова

       Н.П.Пилипчук