ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9293/20  Номер провадження 22-ц/814/955/21	Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Триголова В.М.
суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,
секретар: Коротун І.В.
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариств"Альфа-Банк", третя особа - ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна,-
В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Альфа-Банк» в особі відділення «Полтавське». В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07 червня 2016 року він придбав автомобіль марки Mercedes-Benz, модель Е 320, загальний легковий седан – В, номер шасі (кузов, рама) WDB1240261A682116 НОМЕР_1 , 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Набуття права власності підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
02 червня 2020 року Регіональним сервісним центром МВС в Полтавській області позивачу було відмовлено в оформленні продажу автомобіля у зв`язку із забороною відчуження, а саме заставою рухомого майна – автомобіля Mercedes-Benz, модель Е 320, номер об`єкта НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 . 
Відомості про реєстрацію обтяження зареєстровано 25 травня 2015 року за №15356724, на підставі договору застави майна №2338, виданого 15.06.2007 року, де боржником є ОСОБА_2 .
При цьому позивач вказує, що 17 жовтня 2019 року відбулася заміна обтяжувача з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк», а також заміна предмету обтяження з автомобіля Mercedes-Benz, модель Е 320, номер об`єкта НОМЕР_4 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , 2000 р.в., сірого кольору – на автомобіль Mercedes-Benz, модель Е 320, номер об`єкта НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 .
Оскільки датою першої реєстрації автомобіля є 12 червня 2013 року, то на час придбання новим власником цього транспортного засобу у 2013 році в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження цього майна, отже, позивач вважає, що він є добросовісним набувачем вказаного автомобіля, а тому відповідно до ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкоду у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Посилаючись на положення ст.27 Закону України «Про заставу», ст.ст.10, 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства набув право власності на таке рухоме майно без обтяжень. 
Просив суд виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис за №15356724, дата реєстрації обтяження – 25.05.2015 року, та стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа – ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна відмовлено.
Судове рішення оскаржив позивач, вважає рішення незаконним, необґрунтованим та такими, що винесено внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що обтяження спірного автомобіля відбулося у 2015 року, а отже на момент першої реєстрації автомобіля – 12.06.2013 року, відомості про обтяження цього майна були відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Місцевим судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 07 червня 2016 року набув право власності на транспортний засіб, а саме автомобіль марки Mercedes-Benz, модель Е 320, загальний легковий седан – В, номер шасі (кузов, рама) WDB1240261A682116 НОМЕР_1 , 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 07 червня 2016 року (а.с.6).
02 червня 2020 року Регіональним сервісним центром МВС в Полтавській області позивачу було відмовлено в оформленні правочину, а саме продажу вказаного автомобіля та повідомлено про приватне обтяження вказаного транспортного засобу, а саме заставу рухомого майна.
Згідно витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна №66047573 від 02 червня 2020 року, 25 травня 2015 року на автомобіль марки Mercedes-Benz, модель Е 320, номер об`єкта НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 реєстратором було зареєстровано обтяження у виді заборони відчуження рухомого майна за №15356724, підставою якого є договір застави майна серія та номер: 2338, виданий 15.06.2007 року, видавник: приватний нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу Хмельницької області Григор`єв С.В., де обтяжувачем зазначено АТ «Альфа-Банк», боржником є ОСОБА_2 , розмір основного зобов`язання 20000 доларів США, строк виконання зобов`язання 15.06.2012 року, термін дії 17.10.2024 року.
Крім того, відповідно до вказаного витягу реєстратором зазначені відомості щодо внесення змін від 17 жовтня 2019 року на підставі передавального акту б/н від 15.10.2019 року, зокрема, відбулася заміна обтяжувача з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк», а також предмета обтяження з легкового автомобіля седан Mercedes-Benz, модель Е 320, номер об`єкта НОМЕР_4 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , 2000 року випуску, сірого кольору – на автомобіль легковий Mercedes-Benz, модель Е 320, номер об`єкта НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 (а.с.7).
На звернення позивача до АТ «Альфа-Банк» з приводу виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищевказаного автомобіля, останньому листом №71125-23.1-б/б від 19 серпня 2020 року надано відповідь, у якій з посиланням на ч.2 ст.17, ч.1 ст.27 Закону України «Про заставу» та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» повідомлено про те, що реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяження, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, тобто на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст.25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Транспортний засіб Mercedes-Benz, модель Е 320, vin НОМЕР_1 є забезпеченням за договором кредиту, який було укладено між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 . На підставі договору застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис про відповідне обтяження, а саме – відчуження предмету застави за погодженням з банком. На сьогоднішній день договір застави є чинним, кредитні зобов`язання перед банком не виконані, а тому відсутні підстави для виключення відповідного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.9).
Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що оскільки відсутні встановлені підстави для вчинення реєстраційних дій щодо припинення приватного обтяження, яким є застава рухомого майна відповідно до договору застави майна серія та номер: 2338, виданого 15.06.2007 року, видавник: приватний нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу Хмельницької області Григор`єв С.В., де обтяжувачем зазначено АТ «Альфа-Банк», боржником ОСОБА_2 , а також для виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідного запису щодо реєстрації обтяження, то, заявлена позовна вимога не ґрунтується на вимогах закону, а тому не підлягає задоволенню.
Встановлено, що позивачем не надано будь-яких належних і допустимих доказів, як то припинення забезпеченого заставою основного зобов`язання, чи застава транспортного засобу втратила чинність, або є припиненою у встановленому порядку, у зв`язку з чим не доведено передумов для припинення відповідного обтяження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.
Так, звертаючись до суду із цим позовом ОСОБА_1 вказував, що на час першої реєстрації спірного транспортного засобу 2013 року  у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження цього майна.
Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України «Про заставу»).
Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого заставою.
Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).
Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.
Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.
Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада  2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду:   від 10 жовтня 2019 року у справі №463/3582/17 і від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18.
З урахуванням вказаного, встановивши, що на час придбання позивачем спірного автомобіля 07.06.2016 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відомості про його обтяження (внесені 25.05.2015 року), суд першої інстанцій дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що оскільки на момент відчуження боржником ОСОБА_2 спірного автомобіля відомостей про його обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не було.
Крім того, згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Місцевим судом вірно встановлено, що звертаючись до суду та визначаючи відповідачем АТ «Альфа-Банк», позивач ставить вимогу лише про виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису за №15356724, дата реєстрації обтяження - 25.05.2015 року.
При цьому, місцевий суд дійшов висновку що вказана вимога позивача є передчасною, оскільки момент припинення обтяження пов`язаний з моментом його державної реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.
Разом із тим, подана позовна заява не містить інших вимог до відповідача з приводу припинення вказаного вище приватного забезпечувального обтяження чи зобов`язання вчинення відповідних дій, наслідком яких могла би бути реєстрація припинення обтяження, а саме застави рухомого майна спірного транспортного засобу, що належить на праві власності позивачу.
Відтак, вірним є висновок суду, що сама по собі вимога про виключення з Державного реєстру відповідного запису про обтяження рухомого майна є безпідставною та передчасною. У даному випадку ця вимога не може бути пред`явлена до відповідача, оскільки той не наділений повноваженнями обтяжувати рухоме майно, що належить юридичній чи фізичній особі, фіксуючи ці відомості в Державному реєстрі. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову. Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, наведених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, ст. 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,        

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 січня 2021 року –залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                          В.М. Триголов

Судді:                         А.І. Дорош

О.А. Лобов